РЕПУБЛИКА БЪЛГАРИЯ
НАРОДНО СЪБРАНИЕ
Проект!

ЗАКОН

ЗА изменение и допълнение на Наказателния кодекс

(обн., ДВ, бр. 26 от 1968 г.; попр., бр. 29 от 1968 г.; изм. и доп., бр. 92 от 1969 г., бр. 26 и 27 от 1973 г., бр. 89 от 1974 г., бр. 95 от 1975 г., бр. 3 от 1977 г., бр. 54 от 1978 г., бр. 89 от 1979 г., бр. 28 от 1982 г.; попр., бр. 31 от 1982 г.; изм. и доп., 
бр. 44 от 1984 г., бр. 41 и 79 от 1985 г.; попр., бр. 80 от 1985 г.; изм. и доп., бр. 89 от 1986 г.; попр., бр. 90 от 1986 г.; изм. и доп., бр. 37, 91 и 99 от 1989 г., бр. 10, 31 и 81 от 1990 г., бр. 1 и 86 от 1991 г.; попр., бр. 90 от 1991 г.; изм. и доп., бр. 105 от 1991 г., бр. 54 от 1992 г., бр. 10 от 1993 г., бр. 50 от 1995 г.; Решение № 19 на Конституционния съд от 1995 г. - бр. 97 от 1995 г.; изм. и доп., бр. 102 от 1995 г., бр. 107 от 1996 г., бр. 62 и 85 от 1997 г.; Решение № 19 на Конституционния съд от 1997 г. - бр. 120 от 1997 г.; изм. и доп., бр. 83, 85, 132, 133 и 153 от 1998 г., 
бр. 7, 51 и 81 от 1999 г., бр. 21 и 51 от 2000 г.; Решение № 14 на Конституционния съд от 2000 г. - бр. 98 от 2000 г.; изм. и доп., бр. 41 и 101 от 2001 г., бр. 45 и 92 от 2002 г., бр. 26 и 103 от 2004 г., бр. 24, 43, 76, 86 и 88 от 
2005 г., бр. 59, 75 и 102 от 2006 г., бр. 38, 57, 64, 85, 89 и 94 от 2007 г., бр. 19, 67 и 102 от 2008 г., бр. 12, 23, 27, 32, 47, 80, 93 и 102 от 2009 г. и бр. 26 и 32 от 2010 г.)

§ 1. В чл. 8 се правят следните изменения и допълнения:
1.	Досегашният текст става ал. 1.
2.	Създава се ал. 2:
„(2) Присъда, постановена в друга държава – членка на Европейския съюз, за престъпление, за което се прилага българският Наказателен кодекс, се взема предвид във всяко наказателно производство, което се провежда срещу същото лице в Република България.”
§ 2. В чл. 93 се създава т. 29: 
„29. „Вътрешни граници” са: 
а) общите сухопътни граници, включително реки и езера, на държавите – членки на Европейския съюз;
б) летищата на държавите – членки на Европейския съюз, за полети изключително от или към териториите на държавите членки без кацане на територията на трета държава;
в) морски, речни и езерни пристанища на държавите – членки на Европейския съюз, за превози между едни и същи две или повече пристанища, разположени на територията на държавите членки, без спиране на други пристанища извън територията на държавите членки и представляват транспортиране на пътници и превозни средства съгласно публикувано разписание.”
§ 3. В чл. 108а се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 1 думите „чл. 115, чл. 128, чл. 142, ал. 1, чл. 216, ал. 1, чл. 326, чл. 330, ал. 1, чл. 333, чл. 334, ал. 1, чл. 337, ал. 1, чл. 339, ал. 1, чл. 340, ал. 1 и 2, чл. 341а, ал. 1 - 3, чл. 341б, ал. 1, чл. 344, чл. 347, ал. 1, чл. 348, чл. 349, ал. 1 и 3, чл. 350, ал. 1, чл. 352, ал. 1, чл. 354, ал. 1, чл. 356е, ал. 1, чл. 356з” се заменят с „чл. 97а, чл. 106, чл. 115, чл. 128, чл. 142, чл. 143а, чл. 216, ал. 1 и 5, чл. 326, 
чл. 330, чл. 333, чл. 334, чл. 337, чл. 339, чл. 340, чл. 341а, чл. 341б, чл. 344, 
чл. 347, ал. 1, чл. 348, чл. 349, чл. 350, чл. 352, чл. 354, чл. 356е, чл. 356з”.
2. В ал. 2 думите „средства за осъществяване на деянието по ал. 1” се заменят с „финансови или други средства за извършване на престъпление по ал. 1”.
3. Създава се нова ал. 3:
„(3) Който набира или обучава отделни лица или групи от хора с цел извършване на престъпление по ал. 1, се наказва с лишаване от свобода от две до десет години.”
3. Досегашната ал. 3 става ал. 4.
§ 4. В чл. 109 се правят следните изменения и допълнения:
1. Създава се нова ал. 3:
„(3) Когато организацията или групата си поставя за цел да извършва престъпление по чл. 108а, наказанието е:
1. по ал. 1 – лишаване от свобода от десет до двадесет години;
2. по ал. 2 – лишаване от свобода от две до десет години.”
2. Досегашните ал. 3 и 4 стават съответно ал. 4 и 5.

§ 5. В чл. 116 се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 1, т. 11 след думата „хулигански” се поставя запетая и се добавя „расистки или ксенофобски”.
2. В ал. 2 думите „служител от данъчната администрация” се заменят с „орган по приходите”.
§ 6. В чл. 131 се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 1, т. 12 след думата „хулигански” се поставя запетая и се добавя „расистки или ксенофобски”.
2. В ал. 2 думите „служител от данъчната администрация” се заменят с „орган по приходите”.
§ 7. В чл. 143 се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 2 след думите „от лице по чл. 142, ал. 2, точки 6 и 8” се добавя „или с цел да се извърши престъпление по чл. 108а, ал. 1”.
2. Алинея 3 се изменя така:
„(3) Когато принудата се упражнява по отношение на съдия, прокурор, следовател, полицейски орган, разследващ полицай, държавен съдебен изпълнител, частен съдебен изпълнител и помощник частен съдебен изпълнител, както и на митнически служител, на орган по приходите, на служител от Изпълнителната агенция по горите или на служител на Министерството на околната среда и водите, осъществяващ контролна дейност при или по повод изпълнение на службата или на функцията му, наказанието е:
1. в случаите по ал. 1 - лишаване от свобода от две до осем години;
2. в случаите по ал. 2 – лишаване от свобода от пет до петнадесет години.”
§ 8. В чл. 144, ал. 3 накрая се поставя запетая и се добавя „а ако заканата е с престъпление по чл. 108а, ал. 1, наказанието е лишаване от свобода от две до десет години.”
§ 9. В глава трета „Престъпления против правата на гражданите” наименованието на раздел І се изменя така:
„Раздел І
Престъпления против равенството на гражданите”

§ 10. В чл. 162 ал. 1 и 2 се изменят така:
„Чл. 162. (1) Който чрез слово, печат или други средства за масово осведомяване, чрез електронни информационни системи или по друг начин проповядва или подбужда към дискриминация, насилие или омраза, основани на раса, народност, етническа принадлежност или на всякакви други признаци, установени в закон или в международен договор, по който Република България е страна, се наказва с лишаване от свобода до четири години и с глоба от пет хиляди до десет хиляди лева, както и с обществено порицание.
(2) Който употреби насилие срещу другиго или повреди имота му поради неговата раса, народност, етническа принадлежност, религия, политически убеждения или всякакви други признаци, установени в закон или в международен договор, по който Република България е страна, се наказва с лишаване от свобода до четири години и с глоба от пет хиляди до десет хиляди лева, както и с обществено порицание.”
§ 11. В чл. 242, ал. 1 се създава буква „з”:
„з) чрез пренасяне на екземпляр от защитен вид от дивата флора или фауна или негова част, или продукт.”
§ 12. В чл. 258, ал. 1 думите „данъчен орган” се заменят с „орган по приходите”.
§ 13. В чл. 278б, ал. 1 думата „своя” се заличава.
§ 14. Член 278в се изменя така: 
„Чл. 278в. (1) Който без надлежно разрешение унищожи или повреди защитена територия или местообитание – предмет на опазване в защитена зона, се наказва с лишаване от свобода до три години или пробация, както и с глоба от две хиляди до десет хиляди лева.
(2) Който унищожи или повреди изключително ценни единични и невъзстановими земни и скални образувания и пещери, обявени за защитени, се наказва с лишаване от свобода до пет години и с глоба от две хиляди до двадесет хиляди лева. 
(3) Когато деянието по ал. 1 или 2 е извършено по непредпазливост, наказанието е пробация  и глоба от хиляда до пет хиляди лева.”
§ 15. Създават се чл. 278г и 278д:
„Чл. 278г. (1) Който без надлежно разрешение унищожи, повреди, придобие, държи или отчужди екземпляр от защитен вид от дивата флора или фауна, когато не представлява маловажен случай, се наказва с лишаване от свобода до три години или пробация, както и с глоба от две хиляди до десет хиляди лева.
(2) Който търгува с екземпляри от защитени видове от дивата флора или фауна или с техни части или продукти, когато не представлява маловажен случай, се наказва с лишаване от свобода до пет години и с глоба от две хиляди до двадесет хиляди лева.
(3) Когато деянието по ал. 1 или 2 е извършено по непредпазливост, наказанието е пробация  и глоба от хиляда до пет хиляди лева.
Чл. 278д. Който без надлежно разрешение унищожи, повреди, държи, придобие или отчужди екземпляр от европейски или световно застрашени диви гръбначни животни или екземпляр от вид по приложение 
№ 3 към Закона за биологичното разнообразие, означен със знак (*), се наказва с лишаване от свобода до пет години, както и с глоба от пет хиляди до двадесет хиляди лева.”
§ 16. Създава се чл. 280а: 
„Чл. 280а. За престъпление по чл. 279 и 280 деецът не се наказва, когато деянието е извършено по вътрешните граници на Република България и е премахнат граничният контрол.”
§ 17. В чл. 308 ал. 3 се изменя така:
„(3) Наказанието е лишаване от свобода до десет години, когато:
1. деянието по ал. 1 е с цел улесняване извършването на престъпление по чл. 108а, ал. 1 или 2;
2. деянието по ал. 2 е с цел имотна облага; имотната облага, ако такава е получена, се отнема в полза на държавата, а ако тя липсва или е отчуждена, се присъжда нейната равностойност.”
§ 18. В чл. 320, ал. 2 думите „до шест години” се заменят с „от две до десет години”.
§ 19. В чл. 352 се правят следните изменения и допълнения:	
1. Алинея 1 се изменя така:
„(1) Който замърсява или допуска да се замърсят почвата, въздухът, водни течения, басейни, подземни води, териториалните или вътрешните морски води или морски води в зони, определени с международно съглашение, в което участва Република България, и с това ги направи опасни за хора или животни и растения или негодни за използването им за културно-битови, здравни, земеделски и други стопански цели, се наказва с лишаване от свобода от една до пет години и с глоба от пет хиляди до тридесет хиляди лева.”
2. Алинеи 3 и 4 се изменят така:
„(3) Когато с деянията по ал. 1 или 2 са причинени:
1. смърт или тежка телесна повреда на едно или повече лица, наказанието е лишаване от свобода от пет до двадесет години и глоба от десет хиляди до петдесет хиляди лева;
2. немаловажни вреди на околната среда, наказанието е лишаване от свобода от две до осем години и глоба от десет хиляди до петдесет хиляди лева.
(4) Ако деянието по ал. 1 или 2 е извършено по непредпазливост, наказанието е лишаване от свобода до три години и глоба от две хиляди до двадесет хиляди лева.”
§ 20. В чл. 352а се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 1:
а) думите „до пет години и глоба до двадесет хиляди лева” се заменят с „до шест години и глоба от десет хиляди до петдесет хиляди лева”;
б) създава се изречение второ:
„Когато деянието е извършено от капитан на кораб, съдът постановява и лишаване от право по чл. 37, ал. 1, т. 7.”
2. Алинеи 2 и 3 се изменят така:
„(2) Наказанието по ал. 1 се налага и на онзи, който замърси или допусне да се замърсят водите по ал. 1 с вредни течни вещества в наливно състояние, определени в международно съглашение, в което участва Република България. 
(3) Когато деянието по ал. 1 или 2 е извършено по непредпазливост, наказанието е лишаване от свобода до три години и глоба от две хиляди до петнадесет хиляди лева.”
§ 21. Член 353б се изменя така:
„Чл. 353б. (1) Който управлява отпадъци не по установения ред и с това създаде опасност за живота или здравето на другиго или за причиняване на немаловажни вреди за околната среда, се наказва с лишаване от свобода от една до пет години и с глоба от пет хиляди до тридесет хиляди лева.
(2) Когато с деянието по ал. 1 е причинена:
1. смърт или тежка телесна повреда на едно или повече лица, наказанието е лишаване от свобода от пет до двадесет години и глоба от десет хиляди до петдесет хиляди лева;
2. немаловажна вреда на околната среда, наказанието е лишаване от свобода от две до осем години и глоба от десет хиляди до петдесет хиляди лева.
(3) Който наруши или не изпълни задълженията си за осигуряване на изправността и правилното функциониране на инсталация или съоръжение за обезвреждане или оползотворяване на отпадъци и с това причини смърт или тежка телесна повреда на едно или повече лица, се наказва с лишаване от свобода от пет до двадесет години и с глоба от десет хиляди до петдесет хиляди лева, а ако е причинена немаловажна вреда на околната среда, наказанието е лишаване от свобода от две до осем години и глоба от десет хиляди до петдесет хиляди лева.
(4) Когато деянията по ал. 1 - 3 са извършени по непредпазливост,  наказанието е лишаване от свобода до три години и глоба от две хиляди до петнадесет хиляди лева.”
§ 22. Член 353в се изменя така:
„Чл. 353в. (1) Който управлява опасни отпадъци не по установения ред, се наказва с лишаване от свобода до пет години и с глоба от две хиляди до двадесет хиляди лева.
(2) Когато с деянието по ал. 1 се създаде опасност за живота или здравето на другиго или за причиняване на немаловажни вреди за околната среда, наказанието е лишаване от свобода от една до шест години и глоба от десет хиляди до тридесет хиляди лева.
(3) Когато с деянието по ал. 1 е причинена смърт или тежка телесна повреда на едно или повече лица, наказанието е лишаване от свобода от десет до двадесет години и глоба от петнадесет хиляди до петдесет хиляди лева, а ако е причинена немаловажна вреда на околната среда, наказанието е лишаване от свобода от три до десет години и глоба от двадесет хиляди до петдесет хиляди лева.
(4) Длъжностно лице, което наруши или не изпълни задълженията си по управление на опасни отпадъци, се наказва с лишаване от свобода до три години.
(5) Когато деянията по ал. 1 - 3 са извършени по непредпазливост, наказанието е лишаване от свобода до три години и глоба от три хиляди до двадесет хиляди лева.”
§ 23. Създава се нов чл. 353г:
„Чл. 353г. (1) Който в нарушение на установения ред пренася отпадъци през границата на страната, когато извършеното не представлява маловажен случай, се наказва с лишаване от свобода до четири години и с глоба от две хиляди до пет хиляди лева.
(2) Който в нарушение на международни договори, по които Република България е страна, пренася през границата на страната опасни отпадъци, токсични химически вещества, биологически агенти, токсини и радиоактивни вещества, се наказва с лишаване от свобода от една до пет години и с глоба от пет хиляди до двадесет хиляди лева.
(3) Когато деянията по ал. 1 или 2 са извършени по непредпазливост наказанието е лишаване от свобода до две години или пробация.”
§ 24. Създава се нов чл. 353д:
„Чл. 353д. (1) Който съхранява не по установения ред опасни вещества или смеси и с това създаде опасност за живота или здравето на другиго или за причиняване на немаловажни вреди за околната среда, се наказва с лишаване от свобода до четири години и с глоба от две хиляди до пет хиляди лева.
(2) Който не по установения ред пусне или нареди да се пусне в експлоатация предприятие или инсталация, за чието функциониране се използват опасни вещества или смеси, и с това създаде опасност за живота или здравето на другиго или за причиняване на немаловажни вреди за околната среда, се наказва с лишаване от свобода от една до пет години и с глоба от пет хиляди до двадесет хиляди лева.
(3) Наказанието по ал. 2 се налага и на онзи, който не по установения ред пусне или нареди да се пусне в експлоатация предприятие или инсталация, чието функциониране може да създаде опасност за живота или здравето на другиго или за причиняване на немаловажни вреди на околната среда.
(4) Ако в случаите по ал. 2 и 3 е причинена смърт или тежка телесна повреда на едно или повече лица, наказанието е лишаване от свобода от осем до петнадесет години и глоба от десет хиляди до тридесет хиляди лева, а ако е причинена немаловажна вреда на околната среда, наказанието е лишаване от свобода от две до осем години и глоба от петнадесет хиляди до тридесет хиляди лева.
(5) Когато деянията по ал. 1 - 4 са извършени по непредпазливост, наказанието е  лишаване от свобода до две години или пробация.”
§ 25. Създава се чл. 353е:
„Чл. 353е. (1) Който в нарушение на установения ред произвежда, употребява, разпространява, внася или изнася през границата на страната вещества, които нарушават озоновия слой, се наказва с лишаване от свобода до четири години и с глоба от хиляда до пет хиляди лева. 
(2) Когато деянието по ал. 1 е извършено по непредпазливост, наказанието е  лишаване от свобода до една година или пробация.”
§ 26. Досегашните чл. 353г и 353д стават съответно чл. 353ж и 353з.
§ 27. В чл. 356к се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 1 след думите „надлежно разрешение” се добавя „произвежда, обработва, обезврежда”.
2. В ал. 2:
а) създават се нови т. 1 и 2:
„1. опасност от причиняване на вреда на околната среда, наказанието е лишаване от свобода от две до осем години;
2. вреда за околната среда, наказанието е лишаване от свобода от пет до десет години;”;
б) досегашните т. 1, 2 и 3 стават съответно т. 3, 4 и 5.
3. Създава се ал. 3:
„(3) Когато деянието по ал. 1 е извършено по непредпазливост, наказанието е  лишаване от свобода до три години.”
§ 28. В глава четиринадесета „Престъпления против мира и човечеството” наименованието „Допълнителна разпоредба” се заменя с „Допълнителни разпоредби” и в тях се създава чл. 419а:
„Чл. 419а. (1) Който по какъвто и да е начин оправдава, отрича или грубо омаловажава извършено престъпление против мира и човечеството и с това създаде опасност да се упражни насилие или да се създаде омраза срещу отделни лица или групи от хора, обединени по раса, народност, етническа принадлежност или по друг признак, установен в закон или в международен договор, по който Република България е страна, се наказва с лишаване от свобода от една до пет години.
(2) Който подбужда другиго към престъпление по ал. 1, се наказва с лишаване от свобода до една година.”

ДОПЪЛНИТЕЛНА РАЗПОРЕДБА

§ 29. Този закон въвежда изискванията на:
1. Директива 2009/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. за изменение на Директива 2005/35/ЕО относно замърсяване от кораби и налагане на санкции при нарушения;
2. Директива 2008/99/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 г. относно защитата на околната среда чрез наказателно право;
3. Рамково решение 2008/657/ПВР на Съвета от 24 юли 2008 г. за вземане предвид присъдите, постановени в държавите – членки на Европейския съюз, в хода на новообразувани наказателни производства;
4. Рамково решение 2008/919/ПВР на Съвета от 28 ноември 2008 г. за изменение на Рамково решение 2002/475/ПВР относно борбата срещу тероризма;
5. Рамково решение 2008/913/ПВР от 28 ноември 2008 г. на Съвета относно борбата с определени форми и прояви на расизъм и ксенофобия посредством наказателното право.
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
§ 30. В Наказателно-процесуалния кодекс (обн., ДВ, бр. 86 от 
2005 г.; изм. и доп., бр. 46 и 109 от 2007 г., бр. 69 и 109 от 2008 г., бр. 12, 27, 32 и 33 от 2009 г. и бр. 15 и 32 от 2010 г.) се правят следните изменения и допълнения:
1. В чл. 4:
а) алинея 2 се отменя;
б) в ал. 3 думите „Разпоредбите на ал. 1 и 2 не се прилагат” се заменят с „Алинея 1 не се прилага”.
2. Създава се чл. 4а:
„Действие на чуждестранна присъда
Чл. 4а. (1) Влязла в сила присъда, постановена в друга държава и непризната по реда на българското законодателство, не подлежи на изпълнение от органите на Република България, освен ако е предвидено друго в международен договор, по който Република България е страна, който е ратифициран, обнародван и влязъл в сила.
(2) Влязла в сила присъда, постановена в друга държава – членка на Европейския съюз, поражда същите правни последици като присъда, постановена от български съд, във всяко наказателно производство и по време на изпълнение на присъдата.”
§ 31. В в чл. 83а, ал. 1 от Закона за административните нарушения и наказания (обн., ДВ, бр. 92 от 1969 г.; изм. и доп., бр. 54 от 1978 г., бр. 28 от 1982 г., бр. 28 и 101 от 1983 г., бр. 89 от 1986 г., бр. 24 от 1987 г., бр. 94 от 1990 г., бр. 105 от 1991 г., бр. 59 от 1992 г., бр. 102 от 1995 г., бр. 12 и 110 от 1996 г., 
бр. 11, 15, 59, 85 и 89 от 1998 г., бр. 51, 67 и 114 от 1999 г., бр. 92 от 2000 г., бр. 25, 61 и 101 от 2002 г., бр. 96 от 2004 г., бр. 39 и 79 от 2005 г., бр. 30, 33, 69 и 108 от 2006 г., бр. 51, 59 и 97 от 2007 г. и бр. 12, 27 и 32 от 2009 г.) думите „142 - 143а, 152, ал. 3, т. 4, чл. 153, 154а, 155, 155а, 156, 158а, 159 - 159г, 209 - 212а, 213а, 214, 215, 225в, 242, 250, 252, 253, 254, 254б, 256, 257, 280, 283, 301 - 307, 319а - 319е, 320 - 321а и 354а - 354в” се заменят със „142 - 143а, чл. 144, ал. 3, чл. 152, ал. 3, т. 4, чл. 153, 154а, 155, 155а, 156, 158а, 159 - 159г, чл. 162, ал. 1 и 2, чл. 172а – 174, 278в – 278д, 209 - 212а, 213а, 214, 215, 225в, 242, 250, 252, 253, 254, 254б, 255, 256, 257, 280, 283, 301 - 307, чл. 308, ал. 3, чл. 319а - 319е, 320 - 321а, 352, 352а, 353б – 353е, 354а - 354в, 356к и 419а”.
§ 32. Този закон влиза в сила един месец след обнародването му в „Държавен вестник” с изключение на § 2 и 16, които влизат в сила от датата, определена от Съвета на Европейския съюз за премахване на граничния контрол на съответните граници в рамките на Решението на Съвета относно пълното прилагане на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген в Република България.

Законът е приет от 41-ото Народно събрание на ……………………. 2010 г. и е подпечатан с официалния печат на Народното събрание.

ПРЕДСЕДАТЕЛ НА
НАРОДНОТО СЪБРАНИЕ:
(Цецка Цачева)

МОТИВИ

към проекта на Закон за изменение и допълнение на Наказателния кодекс

Предложеният проект на Закон за изменение и допълнение на Наказателния кодекс транспонира няколко акта от вторичното право на Европейския съюз, чиито срокове за въвеждане изтичат до края на 2010 г. Въпреки разнородния характер на материята, която се урежда, предложенията са обединени в един законопроект, за да не се предизвиква поредица от изменителни закони за един и същ акт в близки периоди от време. Следва да се има предвид, че в случаите, в които се предлагат изменения на действащи норми от Наказателния кодекс, се разширява приложното поле на нормите, поради което няма последица прекратяване на висящи наказателни производства.
С Договора от Лисабон, влязъл в сила на 1 декември 2009 г., структурата на „стълбове” в рамките на Европейския съюз отпадна и се създаде нова институционална рамка. „Третият стълб” в областта на правосъдието и вътрешните работи, към който попадаха рамковите решения, следва да се заличи напълно след петгодишен преходен период от влизането в сила на Договора от Лисабон и да се замени с обща политика в областта на свободата, сигурността и правосъдието. Въпреки че този договор не предвижда рамкови решения като част от вторичното право на Съюза, държавите членки не са освободени от задължението да въведат в националното си законодателство правилата, съдържащи се във вече приети рамкови решения. Петгодишният гратисен период е само по отношение на препятстването на търсене на отговорност от държавите членки, ако не са изпълнили това задължение. 
Първата група предложения - § 1 и § 27 от законопроекта - са свързани с Рамково решение 2008/657/ПВР на Съвета от 24 юли 2008 г. за вземане предвид присъдите, постановени в държавите – членки на Европейския съюз, в хода на новообразувани наказателни производства. Срокът за въвеждане на рамковото решение е 15 август 2010 г. Текстът на член 4 изрично определя, че решението заменя чл. 56 от Европейската конвенция на Съвета на Европа за международно признаване на присъди между държавите членки, подписали конвенцията, между които е и България (конвенцията е обнародвана в „Държавен вестник”, бр. 104 от 2004 г. и е в сила за Република България от 1 юли 2004 г.). Рамковото решение изисква всяка държава членка в рамките на наказателно производство срещу едно лице да взема под внимание предишни присъди, постановени срещу същото лице за различни деяния в други държави членки. Имат се предвид случаите, когато по реда на приложимите инструменти за правна помощ или при обмен на данни за съдимост Република България получава информация, че по отношение на едно лице има постановена присъда в друга държава членка, а срещу същото лице у нас има новообразувано наказателно производство и за чуждата присъда не е приложено производството за признаване на присъда на чуждестранен съд по реда на Наказателно-процесуалния кодекс. Рамковото решение определя, че в тези случаи присъдата на другата държава членка следва да има същите правни последици, както ако е постановена от националния съд на държавата членка, в която се води новообразуваното наказателно производство. За да се постигне целта на рамковото решение, със законопроекта се предвижда допълнение в Наказателния кодекс чрез създаване на ал. 2 в чл. 8 и съответстващо му допълнение в Наказателно- процесуалния кодекс. Доколкото в чл. 4, ал. 2 от Наказателно-процесуалния кодекс се урежда и друга хипотеза, свързана с присъди, постановени от чужд съд, за да не се нарушава систематиката на Наказателно-процесуалния кодекс, в § 25 от законопроекта се предлага създаването на отделна норма - чл. 4а, и се предвижда отмяната на чл. 4, ал. 2.
Втората група предложения са свързани с Рамково решение 2008/919/ПВР на Съвета от 28 ноември 2008 г. за изменение на Рамково решение 2002/475/ПВР относно борбата срещу тероризма, което следва да бъде въведено до 9 декември 2010 г. Това рамково решение изменя членове 
3 и 4 от Рамково решение 2002/475/ПВР, които се отнасят до разширяването на каталога от деяния, съставляващи тероризъм. Доколкото Република България е въвела основното рамково решение още през 2002 г., този законопроект въвежда само допълненията, които се изискват от Рамково решение 2008/919/ПВР. Те са отразени в § 2 чрез допълнения в каталога на престъпленията, извършването на които може да обоснове престъплението тероризъм; § 3 - инкриминиране на обучението или набирането на лица за извършване на тероризъм; § 6 - принуда с цел тероризъм; § 7 - закана за извършване на терористично престъпление; § 14 - извършване на документно престъпление с цел улесняване извършването на терористично престъпление, и § 15 - завишаване размера на наказанието за явно подбуждане към тероризъм. 
Третата група предложения са свързани с Рамково решение 2008/913/ПВР от 28 ноември 2008 г. на Съвета относно борбата с определени форми и прояви на расизъм и ксенофобия посредством наказателното право. Това рамково решение следва да бъде въведено до 28 ноември 2010 г. В чл. 1 от него са изброени правонарушенията, свързани с расизма и ксенофобията, които трябва да бъдат инкриминирани. Поради това, че в българския Наказателен кодекс, глава ІІІ „Престъпления против правата на гражданите” има и към момента самостоятелен раздел І „Престъпления против националното и расовото равенство”, § 8 от законопроекта предлага само изменение на наименованието на раздела, което да е в съответствие с разширеното приложно поле на чл. 162. Това разширяване е постигнато чрез предложената нова редакция на чл. 162, ал. 1 и 2 (§ 9 от законопроекта). Нормите са класически бланкетни и изискват попълване съдържанието на част от признаците на състава от съответните специални закони извън Наказателния кодекс (например изброяването на признаците за дискриминация или омраза е неизчерпателно и следва да се попълват от изброяванията, които се съдържат в чл. 6, ал. 2 от Конституцията и в чл. 4, 
ал. 2 от Закона за защита от дискриминация). За да се постигне пълно съответствие с чл. 1 от рамковото решение, в законопроекта се предлага създаването на допълнителните квалифициращи обстоятелства „расистки и ксенофобски подбуди” при убийствата (§ 4) и при телесните повреди (§ 5), както и създаването на нов състав на престъпление в глава четиринадесета „Престъпления против мира и човечеството” (§ 25).
На четвърто място, предлага се създаването на нова уредба, с която се създават условия за присъединяването на Република България към Шенгенското пространства. Създава се нова разпоредба – чл. 280а, според която няма да бъде наказвано лице, преминаващо през вътрешните граници на страната ни при премахнат граничен контрол. Същевременно се предвижда в чл. 93 от Наказателния кодекс да се определи понятието „вътрешни граници”. Влизането в сила на тези две разпоредби се обвързва с датата, определена от Съвета на Европейския съюз за премахване на граничния контрол на съответните граници в рамките на Решението на Съвета относно пълното прилагане на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген в Република България.
Законопроектът предлага и някои редакционни промени. От текста на чл. 278б отпада думата „своя”, като по този начин ще могат да се наказват всички лица, които противозаконно унищожават или повреждат културна ценност, а в разпоредбите на чл. 143, 116 и 131 терминът „служител в данъчната администрация” се заменя с точния израз „орган по приходите”.
Последната група изменения и допълнения в Наказателния кодекс, които са с най-голям обем, са свързани с Директива 2009/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета за изменение на Директива 2005/35/ЕО относно замърсяване от кораби и налагане на санкции при нарушения, която следва да бъде въведена до 16 ноември 2010 г., и Директива 2008/99/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно защитата на околната среда чрез наказателното право, която следва да бъде въведена до 26 декември 2010 г. Доколкото Директива 2005/35/ЕО относно замърсяване от кораби и налагане на санкции при нарушения вече е транспонирана, законопроектът урежда само допълненията, които се изискват от Директива 2009/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета. Във връзка с това се допълва чл. 352а от Наказателния кодекс. 
В чл. 3 от Директива 2008/99/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно защитата на околната среда чрез наказателното право се съдържа каталог от деяния, които държавите членки следва да предвидят в националното си наказателно законодателство като престъпления. Това е направено чрез създаването на нови състави на престъпления (§ 10, 13 и 22) и чрез изменения на съществуващи състави на престъпления, като се разширява приложното им поле (§ 12, 16, 18, 19, 20, 21, 23 и 24).
Всички актове на Европейския съюз, които законопроектът въвежда, изискват предвиждане на отговорност и за юридическите лица, когато съответното поведение е извършено от физическите лица, които са овластени да ги представляват и управляват. Поради това с § 28 се предлага допълване на каталога от престъпления по чл. 83а, ал. 1 от Закона за административните нарушения и наказания със съставите, които се предлагат с този Закон за изменение и допълнение на Наказателния кодекс.
Предвид сериозността на законопроекта за изменение и допълнение на Наказателния кодекс и необходимостта от запознаването с него на действащите магистрати, се предлага законът да влезе в сила един месец след обнародването му в „Държавен вестник”.

МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ:

(Бойко Борисов)