Р Е П У Б Л И К А   Б Ъ Л Г А Р И Я
НАРОДНО СЪБРАНИЕ
Ïðîåêò

З  А  К  О  Н

ЗА управление на хранителната верига

Глава първа
ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
Чл. 1. (1) Този закон урежда:
1. компетентните органи и администрации, осъществяващи държавната политика, официалния контрол и оценката на риска по хранителната верига;
2. функциите на органите, свързани с обмена на информация за риска по хранителната верига;
3. условията и реда за:
а) осъществяване на официален контрол на територията на Република България по хранителната верига;
б) свободното движение на животни, зародишни продукти, растения и растителен репродуктивен материал, фуражи и храни при въвеждането им на територията на Европейския съюз, реекспорта и износа им за трети държави;
в) разработването и изпълнението на Единен многогодишен национален контролен план;
г) определяне на национални референтни лаборатории, лаборатории за целите на официалния контрол и вземането на проби;
4. координацията и взаимодействието на органите на официалния контрол с други органи;
5. осъществяване на административна помощ и сътрудничество в областта на хранителната верига между компетентните органи на Република България, на другите държави членки, Европейската комисия и други органи на Европейския съюз, включително функционирането на:

а) системата за бързо предупреждение за храни и фуражи (RASFF), създадена съгласно Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните, наричан по-нататък „Регламент (ЕО) 
№ 178/2002”;
б) системата за уведомяване на заловени пратки или вредни организми от трети държави, които представляват непосредствена опасност за здравето на растенията на територията на Европейския съюз (EUROPHYT), създадена съгласно Решение 2003/24/ЕО на Комисията от 30 декември 2002 г. относно разработването на интегрирана компютризирана ветеринарна система, наричана по-нататък „система EUROPHYT“;
в) интегрираната компютризирана ветеринарна система TRACES, създадена с Решение 2004/292/ЕО на Комисията от 30 март 2004 г. относно въвеждането на системата TRACES и за изменение на Решение 92/486/ЕИО, наричана по-нататък „система TRACES“;
г) системата за административна помощ и сътрудничество съгласно Решение за изпълнение (ЕС) 2015/1918 на Комисията от 22 октомври
2015 г. за създаване на системата за административна помощ и сътрудничество (система АПС) съгласно Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните (OB, L 280 от 24 октомври 2015 г.), наричано по-нататък „Решение (ЕС) 2015/1918“, на територията на Република България;
6. мерките, свързани с хранителната верига, при кризи и извънредни ситуации;
7. управлението на свързаните с хранителната верига разходи от държавния бюджет на Република България и от общия бюджет на Европейския съюз.
(2) Дейностите по този закон се основават на общите принципи и изисквания за безопасността по цялата хранителна верига, предвидени в Регламент (ЕО) № 178/2002.

(3) Законът цели повишаване на ефективността на официалния контрол върху хранителната верига и сигурността за потребителите чрез унифицирани правила за контрол по цялата хранителна верига и координация между отделните компетентни органи.
Чл. 2. (1) Елементите на хранителната верига са:
1. храните съгласно чл. 2 от Регламент (ЕО) № 178/2002, включително:
а) вино, продукти, получени от грозде и вино, плодови вина и оцет съгласно Закона за виното и спиртните напитки;
б) етилов алкохол и дестилати от земеделски произход и спиртни напитки съгласно Закона за виното и спиртните напитки;
2. фуражите, съгласно чл. 3, параграф 4 от Регламент (ЕО) 
№ 178/2002;
3. животните съгласно чл. 4 от Регламент (ЕС) № 429/2016 на Европейския парламент и Съвета от 9 март 2016 година за заразните болести по животните и за изменение и отмяна на определени актове в областта на здравеопазването на животните (OB, L 84 от 31 март 2016 г.);
4. страничните животински продукти и производните продукти съгласно чл. 3, параграф 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 1069/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година за установяване на здравни правила относно странични животински продукти и производни продукти, непредназначени за консумация от човека и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1774/2002 (OB, L 300 от 14 ноември 2009 г.);
5. остатъците от ветеринарномедицински продукти и инвитродиагностичните ветеринарномедицински средства съгласно § 1, т. 9 и т. 45а от Допълнителните разпоредби на Закона за ветеринарномедицинската дейност;
6. растенията и растителните продукти съгласно чл. 3, параграфи 5 и 6 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 
21 октомври 2009 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета (ОВ, L 309 от 24 ноември 2009 г.), наричан по-нататък „Регламент (ЕО) № 1107/2009“;

7. продуктите за растителна защита съгласно чл. 2, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 и торовете съгласно чл. 3, буква „а“ от Регламент (ЕО) № 2003/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година относно торовете, наричан по-нататък „Регламент (ЕО) № 2003/2003“;
8. растителният репродуктивен материал съгласно § 1, т. 5 и 6 от Допълнителните разпоредби на Закона за посевния и посадъчния материал;
9. материалите и предметите, предназначени за контакт с храни, съгласно чл. 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 1935/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 27 октомври 2004 година относно материалите и предметите, предназначени за контакт с храни, и за отмяна на Директиви 80/590/ЕИО и 89/109/ЕИО.
(2) Законът се прилага за всички дейности по хранителната верига, свързани с елементите по ал. 1.
Чл. 3. Специфичните изисквания към отделните елементи и дейности по хранителната верига се определят със специалните нормативни актове по чл. 13-19 и директно приложимите актове на Европейския съюз.

Глава втора
КОМПЕТЕНТНИ ОРГАНИ ПО ХРАНИТЕЛНАТА ВЕРИГА
Раздел І
Органи, осъществяващи държавна политика
Чл. 4. (1) Министърът на земеделието и храните, министърът на здравеопазването, министърът на икономиката и министърът на околната среда и водите провеждат държавната политика по хранителната верига.
(2) Министрите по ал. 1:
1. се подпомагат от специализирани ведомствени и междуведомствени работни групи и съвети.
2. осигуряват провеждането на обучение на длъжностните лица от администрациите по чл. 11, ал. 1 и лицата, на които са възложени задачи по прилагането на контролa.
Чл. 5. (1) Министърът на земеделието и храните провежда държавната политика по отношение на:
1. здравето на растенията и продуктите за растителна защита;
2. здравето на животните и аквакултурите, ембрионите и зародишните продукти - отглеждани или диви;
3. хуманното отношение към животните;
4. ветеринарномедицинските продукти и инвитро диагностичните  ветеринарномедицински средства;
5. фуражите;
6. безопасността, защитата на здравето и интересите на потребителите при производство, дистрибуция и пускане на пазара на храни, с изключение на бутилираните натурални минерални, изворни и трапезни води, етиловия алкохол и дестилатите от земеделски произход и спиртните напитки;
7. страничните животински продукти и производните им продукти;
8. генетично модифицираните храни и фуражи;
9. лабораториите по хранителната верига в системата на Министерството на земеделието и храните;
10. зоонозите;
11. растителния репродуктивен материал и генетичните ресурси в растениевъдството;
12. генетичните ресурси в животновъдството и развъдната дейност с тях;
13. остатъците от ветеринарномедицински продукти;
14. продуктите за растителна защита;
15. пушилните кондензанти, първичните катранови фракции и пушилните ароматизанти;
16. лозаро-винарския сектор.
(2) Министърът на земеделието и храните провежда политика по Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета от 28 юни 2007 година относно биологичното производство и етикетирането на биологични продукти и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 2092/91 (ОВ, L 189 от 20 юли 2007 г.) и Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 
2012 година относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (ОВ, L 343 от 14 декември 2012 г.) съгласно Закона за прилагане на общата организация на пазарите на земеделски продукти на Европейския съюз и Закона за храните.
Чл. 6. Министърът на здравеопазването провежда държавната политика по отношение на:
1. безопасността, защитата на здравето и интересите на потребителите при производство, дистрибуция и пускане на пазара на:
а) бутилирани натурални минерални, изворни и трапезни води;
б) храни със специално предназначение;
2. предотвратяване разпространението на инфекции, предавани на хора чрез храни и води;
3. използване на здравни претенции при предлагане на храни съгласно чл. 2, параграф 2, т. 5 от Регламент № 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 г. относно хранителни и здравни претенции за храните;
4. лаборатории по хранителната верига в системата на Министерството на здравеопазването.
Чл. 7. Министърът на икономиката осъществява държавната политика по отношение на безопасността и качеството при производството на етилов алкохол от земеделски произход, дестилати от земеделски произход и спиртните напитки.
Чл. 8. Министърът на околната среда и водите провежда държавната политика по отношение на освобождаване на ГМО в околната среда по реда на Закона за генетично модифицирани организми.
Чл. 9. (1) Министърът на земеделието и храните и министърът на здравеопазването съвместно провеждат държавната политика по отношение на:
1. безопасността, защитата на здравето и интересите на потребителите при производство, преработка и пускане на пазара на:
а) нови храни;
б) хранителни добавки;
в) храни, облъчени с йонизиращи лъчения;
2. предоставяне на информация за храните;
3. влагане на добавки, ензими, ароматизанти и хранителни съставки с ароматични свойства в храни;
4. замърсители в храни;
5. остатъци от пестициди и ветеринарномедицински продукти в храни;
6. производство, предлагане и използване на материали и предмети, предназначени за контакт с храни;
7. оценка на риска за здравето на човека или животните;
8. приети национални, утвърдени или браншови стандарти за храни.
(2) Министърът на земеделието и храните и министърът на околната среда и водите съвместно провеждат държавната политика по отношение на въвеждане и износ на ГМО по реда на Закона за генетично модифицирани организми.
Чл. 10. (1) Министрите по чл. 4, ал. 1 могат да делегират изпълнението на специфични дейности, свързани с официалния контрол, на контролни органи при условията и по реда, определени в чл. 5 от Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните, наричан по-нататък „Регламент (ЕО) № 882/2004“.
(2) Изискванията към контролните органи по ал. 1, начинът на делегиране на специфични дейности и на извършване на одити или инспекции върху дейността им се определят с наредба на всеки от министрите по чл. 4, ал. 1.
(3) При делегиране на дейности по ал. 1 съответният министър уведомява писмено Европейската комисия. В уведомлението се посочват компетентният орган, дейностите, които той делегира, както и контролният орган, на когото се делегира изпълнението на специфичните дейности.

Раздел ІІ
Официален контрол
Чл. 11. (1) Официален контрол по хранителната верига се извършва от:
1. Българската агенция по безопасност на храните;
2. Регионалните здравни инспекции;
3. Регионалните инспекции по околната среда и водите;
4. Изпълнителната агенция по сортоизпитване, апробация и семеконтрол;
5. Изпълнителната агенция по селекция и репродукция в животновъдството;
6. Изпълнителната агенция по лозата и виното;
7. Министерството на икономиката.
(2) Министърът на вътрешните работи и министърът на правосъдието чрез упълномощени от тях лица упражняват контрол върху дейностите, свързани с елементите на хранителната верига, в предоставените им за управление обекти със специален пропускателен режим.
(3) Министърът на отбраната чрез специализирано звено упражнява контрол върху дейностите, свързани с елементите на хранителната верига, в обектите на Министерството на отбраната, структурите на пряко подчинение на министъра на отбраната и Българската армия.
(4) Когато в структурата на компетентна администрация по ал. 1 се включва повече от едно звено, ръководителят й утвърждава процедура за координация и сътрудничество между тях.
Чл. 12. Ръководителите на администрациите по чл. 11, ал. 1 могат да делегират задачи, свързани с официалния контрол, на един или на няколко контролни органи и да отменят делегирането съгласно чл. 5 от Регламент (ЕО) № 882/2004 и съобразно спецификата на дейността им.
Чл. 13. Българската агенция по безопасност на храните осъществява официален контрол по реда на Закона за Българската агенция по безопасност на храните, Закона за храните, Закона за ветеринарномедицинската дейност, Закона за фуражите, Закона за генетично модифицирани организми, Закона за пчеларството, Закона за защита на растенията, Закона за защита на животните, Закона за рибарството и аквакултурите, Закона за прилагане на общата организация на пазарите на земеделски продукти на Европейския съюз и нормативните актове по прилагането им.
Чл. 14. Регионалните здравни инспекции осъществяват официален контрол по реда на Закона за храните, Закона за здравето и нормативните актове по прилагането им.
Чл. 15. Регионалните инспекции по околната среда и водите осъществяват контрол по реда на Закона за генетично модифицирани организми и нормативните актове по прилагането му.
Чл. 16. Изпълнителната агенция по сортоизпитване, апробация и семеконтрол осъществява контрол по реда на Закона за посевния и посадъчния материал, Закона за генетично модифицирани организми и нормативните актове по прилагането им.
Чл. 17. Изпълнителната агенция по селекция и репродукция в животновъдството осъществява контрол по реда на Закона за животновъдството, Закона за генетично модифицирани организми, Закона за пчеларството и нормативните актове по прилагането им.
Чл. 18. Изпълнителната агенция по лозата и виното осъществява контрол по реда на Закона за виното и спиртните напитки и нормативните актове по прилагането му.
Чл. 19. Министърът на икономиката осъществява контрол по реда на Закона за храните, Закона за виното и спиртните напитки и нормативните актове по прилагането им.
Чл. 20. Компететните органи, които осъществяват контрол по хранителната верига, извършват вътрешни или организират извършването на външни одити съгласно изискванията на чл. 4, параграф 6 от Регламент (ЕО) 
№ 882/2004.
Чл. 21. (1) Министрите по чл. 4, ал. 1 съобразно своите компетенции организират извършването на одити на органите, които осъществяват контрол по хранителната верига.
(2) Одитите по ал. 1 се извършват съгласно изискванията на законодателството на Европейския съюз в областта на хранителната верига.

Раздел ІІІ
Оценка на риска по хранителната верига
Чл. 22. (1) Оценката на риска по хранителната верига се извършва от Центъра за оценка на риска по хранителната верига към министъра на земеделието и храните по реда на Закона за Центъра за оценка на риска по хранителната верига и нормативните актове по прилагането му.
(2) Оценката на риска, свързана с риск за човешкото здраве, се извършва от Министерството на здравеопазването чрез националните центрове по проблемите на общественото здраве съгласно правомощията им, по реда на този закон и Закона за здравето.
Чл. 23. (1) За извършване на оценка на риска по хранителната верига министрите по чл. 4, ал. 1, ръководителите на администрации по чл. 11, ал. 1 и другите организации, които изпълняват функции, свързани с хранителната верига, предоставят на Центъра за оценка на риска по хранителната верига и на Националните центрове по проблемите на общественото здраве към министъра на здравеопазването информация за резултатите от провежданата от тях дейност по хранителната верига по отношение на данните по чл. 3, ал. 1, т. 2 от Закона за Центъра за оценка на риска по хранителната верига.
(2) Редът и начинът за предоставяне на информацията по ал. 1 се определят с наредбата по чл. 51.
Чл. 24. (1) Центърът за оценка на риска по хранителната верига във връзка с установени от него рискове прави препоръки за допълнително обучение на служителите в администрациите по чл. 11, ал. 1 и на лицата, на които са делегирани задачи, свързани с официалния контрол, съгласно чл. 5 от Регламент (ЕО) № 882/2004.
(2) Принципите, редът и начинът за обучението на лицата по ал. 1 се определят с наредби на съответните министри по чл. 4 при спазване на изискванията на националното законодателство и на Регламент (ЕО) 
№ 882/2004.

Раздел ІV
Функции на органите по хранителната верига, свързани с обмен на информация за риска
Чл. 25. (1) Министерството на земеделието и храните:
1. координира дейностите за обмен на информация за риска съгласно чл. 3, параграф 13 и чл. 10 от Регламент (ЕО) № 178/2002;
2. уведомява Европейската комисия и другите държави членки относно възникнали рискове на територията на страната в рамките на своята  компетентност;
3. чрез Българската агенция по безопасност на храните уведомява Световната организация по здравеопазване на животните относно възникнали огнища на заразни болести по животните и Европейската и средиземноморска организация за растителна защита относно вредители по растенията;
4. чрез Центъра за оценка на риска по хранителната верига уведомява Европейския орган за безопасност на храните относно анализирани от него рискове, свързани с безопасността на хранителната верига.
(2) Министерството на здравеопазването уведомява Световната здравна организация, Европейския център за превенция и контрол на заболяванията, Европейската комисия, Европейския орган за безопасност на храните и останалите държави членки относно възникнали рискове на територията на страната в рамките на своята компетентност.
Чл. 26. (1) Министрите по чл. 4, ал. 1, администрациите по чл. 11, 
ал. 1, Центърът за оценка на риска по хранителната верига и заинтересованите страни обменят информация и си взаимодействат в процеса на анализ на риска по отношение на опасностите, рисковете и свързаните с тях фактори.
(2) Обменът на информация за риска по хранителната верига включва:
1. въпроси, свързани с прилагане изискванията на законодателството на Европейския съюз;
2. сигнали или информация, свързани с елементи или дейности по хранителната верига;
3. информация, свързана с координацията и контрола на болестите по растенията и животните и зоонозите;
4. други въпроси, свързани с риска по хранителната верига.
Чл. 27. (1) Министрите по чл. 4, ал. 1 и администрациите по чл. 11, ал. 1 в рамките на своите компетенции реагират на всеки получен сигнал от други органи или лица, свързан с искане на съдействие или информация.
(2) При получаване на сигнал по ал. 1 съответният орган предприема следните действия:
1. регистрира сигнала;
2. прави проучване за установяване на фактите и обстоятелствата, посочени в сигнала, и предприема необходимите действия в случай на констатирани несъответствия с нормативната уредба;
3. информира подателя за предприетите действия по т. 2.

Глава трета
ОФИЦИАЛЕН КОНТРОЛ ПО ХРАНИТЕЛНАТА ВЕРИГА
Раздел І
Осъществяване на контрол по хранителната верига
Чл. 28. (1) Контролът по хранителната верига се извършва върху елементите по чл. 2, ал. 1 при спазване на изискванията на Регламент (ЕО) 
№ 882/2004, този закон и специалните нормативни актове по чл. 13-19.
(2) При осъществяване на контрол по хранителната верига се спазват принципите на законност, независимост, обективност, безпристрастност, прозрачност, толерантност и защита на правата на заинтересованите страни.
(3) За извършения контрол по хранителната верига се изготвят писмени записи съгласно изискванията на чл. 9 от Регламент (ЕО) № 882/2004.
(4) Лицата, които осъществяват контрола по хранителната верига, при необходимост се обучават съгласно чл. 6 от Регламент (ЕО) № 882/2004 и съобразно спецификата на дейността им.
Чл. 29. Ръководителите на администрациите по чл. 11, ал. 1 осигуряват безпристрастност, качество и последователност на официалния контрол на всички нива и осъществяване правомощията на контролните органи при условията на високо ниво на прозрачност и поверителност.
Чл. 30. (1) Контролът по хранителната верига може да се извършва и по жалби и публикации.
(2) В случаите по ал. 1 по искане на бизнес оператор контролният орган може да му разяснява посочените обстоятелства и да предоставя приложените доказателства при спазване на изискванията за поверителност на информацията – предмет на професионална тайна, съгласно чл. 7 на Регламент (ЕО) № 882/2004.
(3) Ръководителите на администрациите по чл. 11, ал. 1 при необходимост утвърждават инструкции за реда и начина за предоставяне на информацията и доказателствата по ал. 2, както и за резултатите от извършения контрол.

Чл. 31. Длъжностните лица, осъществяващи контрол по хранителната верига, имат право:
1. на достъп до всички места и оборудване за извършване на дейности, свързани с елементите на хранителната верига, и до необходимата документация;
2. да изискват съдействие от всички лица, извършващи дейност по хранителната верига, или техни представители;
3. да предприемат незабавно, без да е необходимо съгласие на лицата по т. 2, необходимите мерки за профилактика, ограничаване и ликвидиране на болести по животните, зоонози и токсикоинфекции при хората, вредители по растенията и ликвидиране на кризи, свързани с елементи на хранителната верига;
4. да вземат проби от елементи на хранителната верига;
5. да извършват проверка за съответствие с нормативните изисквания на проверяваните места и оборудване за извършване на дейности по хранителната верига.
Чл. 32. (1) Контролните органи съобразно контролираните от тях дейности и в зависимост от тежестта на установените нарушения на нормативните изисквания прилагат една или няколко от следните мерки:
1. предписват отстраняване на установени от тях несъответствия с нормативните изисквания, без да дават указания за начина на отстраняване;
2. ограничават достъпа до обект, свързан с хранителната верига, чрез поставяне на удостоверителни знаци;
3. ограничават или забраняват производство, преработка, дистрибуция, внос, износ и пускане на пазара на елемент на хранителната верига;
4. спират временно или прекратяват дейността на обект, свързан с хранителната верига;
5. прилагат други принудителни административни мерки за гарантиране безопасността на елементите и дейностите по хранителната верига, предвидени в чл. 54 от Регламент (ЕО) № 882/2004 и в специалните нормативни актове по чл. 13-19.
6. затварят обект, в който се извършва дейност, без да е одобрен или регистриран по съответния ред; в този случай се прилагат и мерките по 
т. 2 и 8;
7. разпореждат изтегляне от пазара или спиране на реализацията на елемент на хранителната верига;
8. разпореждат преработване или използване за други цели или унищожаване на елемент на хранителната верига;
9. разпореждат за пратки от трети държави обратно връщане, унищожаване, подлагане на специална обработка или използване за други цели, различни от първоначалното им предназначение.
(2) Мерките по ал. 1, т. 4 се прилагат и в случаите на непредоставен достъп или съдействие съгласно чл. 31, т. 1 и 2.
(3) Изпълнението на мерките по ал. 1 е за сметка на бизнес оператора.
(4) Мерките по ал. 1, т. 2-5, 7 и 8 се прилагат и при наличие на опасност за здравето на хората, животните и растенията, която не е в резултат на нарушение на нормативни изисквания и не е ситуация по чл. 63, ал. 1. В тези случаи изпълнението на мерките е за сметка на държавния бюджет.
(5) Удостоверителните знаци по ал. 1, т. 2 се поставят от длъжностните лица, извършващи контрола, за което се съставя протокол.
(6) Прилагането на мерки по ал. 1 и 2 не освобождава отговорните лица от административнонаказателна отговорност, ако не подлежат на по-тежко наказание.
(7) Правилата за прилагане на мерките по ал. 1 се определят с наредба на Министерския съвет.
Чл. 33. (1) Мерките по чл. 32, ал. 1 се прилагат:
1. по т. 1 – с предписание на длъжностното лице, осъществаващо официален контрол;
2. по т. 2-9 – със заповед, издадена от ръководителя на съответната администрация по чл. 11, ал. 1 или от упълномощено от него лице;
3. по т. 4:
а) по чл. 54 от Регламент (ЕО) № 882/2004 – със заповед, издадена от ръководителя на съответната администрация по чл. 11, ал. 1 или от упълномощено от него лице;
б) по специалните закони по чл. 13-19 - с акта, посочен в съответния закон.
(2) При отстраняване на нарушения, за които са приложени мерки по чл. 32, ал. 1, контролният орган извършва проверка и съставя протокол, с подписването на който действието на акта за прилагане на съответната мярка се прекратява. Копие от протокола се връчва срещу подпис на бизнес оператора или на упълномощен от него представител.
(3) Актовете по ал. 1 се съобщават и могат да се обжалват по реда на Административнопроцесуалния кодекс. Обжалването не спира изпълнението.
Чл. 34. (1) Обект, в който се осъществява дейност по хранителната верига, се регистрира или одобрява от органите на официалния контрол въз основа на заявление по образец, към което се прилага:
1. влязло в сила разрешение за ползване по чл. 177, ал. 2 от Закона за устройство на територията (ЗУТ) - в приложимите случаи;
2. удостоверение за въвеждане в експлоатация по чл. 177, ал. 3 от ЗУТ - в приложимите случаи;
3. издадено разрешение за строеж - за стопански и второстепенни постройки по чл. 42, ал. 1 от ЗУТ;
4. разрешение за поставяне по чл. 56, ал. 2 от ЗУТ - за преместваемите обекти.
(2) Изградените оранжерии по чл. 151, ал. 1, т. 3 от ЗУТ се регистрират само въз основа на заявление.
Чл. 35. Органите на официалния контрол по хранителната верига се включват в състава на експертните съвети по устройство на територията, съгласуват при необходимост устройствени планове, участват в оценката на съответствието на инвестиционните проекти, когато тя се извършва с приемане от експертен съвет на одобряващата администрация или по искане на физически или юридически лица, дават становища по готовността на строежите за въвеждането им в експлоатация или участват в състава на държавните приемателни комисии за обекти от хранителната верига по реда на ЗУТ.
Чл. 36. Когато в резултат на установени нарушения се налагат допълнителни контролни дейности, бизнес операторът заплаща произтичащите от това разходи.

Раздел ІІ
Официален контрол при въвеждане, износ или реекспорт от трети държави
Чл. 37. Официален контрол при въвеждане, износ или реекспорт от трети държави на елементи на хранителната верига се осъществява от длъжностни лица от компетентната администрация по чл. 11, ал. 1 съгласно европейското и националното законодателство.
Чл. 38. (1) Въвеждане от трети държави на елементи на хранителната верига, предназначени за Европейския съюз, техният износ или реекспорт се осъществяват само през инспекционни пунктове, одобрени и функциониращи съгласно законодателството на Европейския съюз.
(2) Министърът на земеделието и храните и министърът на здравеопазването съобразно своите компетенции:
1. определят със заповед граничните инспекционни пунктове в зоните на граничните контролно-пропускателни пунктове (ГКПП) на територията на Република България, които имат подходящи съоръжения за контрол върху елементите на хранителната верига и отговарят на изискванията на европейското законодателство;
2. уведомяват Европейската комисия за определените гранични инспекционни пунктове по т. 1.
Чл. 39. Въвеждане от трети държави, износ и реекспорт за трети държави на бутилирани натурални минерални, изворни и трапезни води се осъществяват по реда Закона за храните и Закона за здравето, както и подзаконовите нормативни актове по прилагането им.
Чл. 40. Въвеждане и износ на живи животни, храни и фуражи се извършват в съответствие с изискванията на чл. 11 и 12 от Регламент (ЕО) № 178/2002 и приложимото законодателство на Европейския съюз.
Чл. 41. Министърът на земеделието и храните и министърът на здравеопазването съобразно своите компетенции по чл. 5 и 6 издават наредби за прилагане изискванията на чл. 12 от Регламент (ЕО) № 178/2002 при износ или реекспорт на храни и фуражи за трети държави.
Чл. 42. Въвеждане, реекспорт и износ на растителен репродуктивен материал от и за трети държави се осъществяват съгласно изискванията на глава седма от Закона за посевния и посадъчния материал.

Чл. 43. Внос и износ на вина, продукти, получени от грозде и вино, плодови вина, оцет, етилов алкохол и дестилати от земеделски произход и на спиртни напитки, се осъществяват по реда на Закона за виното и спиртните напитки и съгласно изискванията на европейското законодателство.

Раздел ІІІ
Единен многогодишен национален контролен план
Чл. 44. (1) За ефективното извършване на официален контрол по хранителната верига Министерството на земеделието и храните съгласувано с Министерството на здравеопазването и Министерството на икономиката разработва, актуализира и изпраща Единен многогодишен национален контролен план (ЕМНКП) съгласно чл. 41-44 от Регламент (ЕО) № 882/2004.
(2) Единният многогодишен национален контролен план се изготвя съгласно Решение на Комисията № 2007/363/ЕО от 21 май 2007 година относно насоките за подпомагане на държавите членки при изготвянето на единния интегриран многогодишен национален план за контрол, предвиден в Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета (OB, L 138 от 30 май 2007 г.).
Чл. 45. (1) Министерството на земеделието и храните изготвя и изпраща на Европейската комисия годишен доклад за изпълнение на ЕМНКП.
(2) Ръководителите на администрациите по чл. 11, ал. 1 представят на министъра на земеделието и храните ежегодно до 31 март подробен годишен доклад за изпълнението на ЕМНКП за предходната година.
(3) Отговорни за изпълнението на ЕМНКП са контролните органи съгласно компетенциите по този закон и специалните закони по чл. 13-19.

Раздел ІV
Условия и ред за вземане на проби, определяне на лабораториите за целите на официалния контрол и на националните референтни лаборатории
Чл. 46. (1) Вземане и анализ на проби от храни и фуражи се извършва съгласно изискванията на Регламент (ЕО) № 882/2004.
(2) Вземане на проби за анализ на растения и растителни продукти, продукти за растителна защита, растителен репродуктивен материал и за целите на зоотехнически проверки се извършва съгласно приложимото законодателство на Европейския съюз и националното законодателство в тази област.
(3) Редът и начинът за вземане и анализ на проби от елементи на хранителната верига, за които няма изисквания на европейското или националното законодателство, се определят с наредба на съответния министър по чл. 4.
Чл. 47. (1) Анализ на проби за целите на официалния контрол се извършва в лаборатории, които отговарят на критериите по чл. 12, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 882/2004.
(2) Министрите по чл. 4 определят със заповед официалните лаборатории, в които се извършва анализ на проби от елементи на хранителната верига за целите на официалния контрол. Списък на определените лаборатории се публикува на интернет страницата на съответното министерство.
(3) Когато определена лаборатория, включена в един или повече списъци по ал. 2, не изпълнява условията, посочени в чл. 12, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 882/2004, съответният министър по чл. 4 със заповед я заличава от списъка.
(4) Заповедта по ал. 3 се съобщава и може да се обжалва по реда на Административнопроцесуалния кодекс. Обжалването не спира изпълнението.
Чл. 48. (1) Министрите по чл. 4 съобразно своите компетенции (съвместно или поотделно) определят със заповед национални референтни лаборатории за изследване на елементите на хранителната верига, които отговарят на критериите по чл. 12, параграфи 2 и 3 на Регламент (ЕО) 
№ 882/2004.
(2) Министърът на земеделието и храните и министърът на здравеопазването информират за определените от тях национални референтни лаборатории Европейската комисия, съответната референтна лаборатория на Европейския съюз и референтните лаборатории на другите държави членки.
Глава четвърта
КООРДИНАЦИЯ И ВЗАИМОДЕЙСТВИЕ С ДРУГИ ОРГАНИ
Чл. 49. (1) При осъществяване на официален контрол при въвеждане на елементи на хранителната верига на територията на Република България от трети държави компетентните администрации по чл. 11, ал. 1 си взаимодействат с Агенция "Митници", Главна дирекция "Гранична полиция" на Министерството на вътрешните работи и Националната агенция за приходите съгласно изискванията на чл. 24, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 882/2004 и на националното законодателство.
(2) Взаимодействието по ал. 1 може да включва обмен на:
1. информация и документи относно въвеждане, реекспорт и износ на пратки по ал. 1;
2. информация за манифеста на плавателния съд (кораб, лодка и други) или самолета;
3. информация от сухопътни, железопътни, пристанищни или летищни търговски компании по отношение на бизнес оператори и пратки за нетърговски цели;
4. друга информация, която е от значение за контрол по хранителната верига;
5. длъжностни лица за участие в съвместни проверки.
(3) За подпомагане изпълнението на задълженията, произтичащи от правото на Европейския съюз, Агенция "Митници" предоставя на администрациите по чл. 11, ал. 1 достъп до данните, съхранявани в информационните системи на митническата администрация.
(4) Информационните системи на компетентните администрации по чл. 11, ал. 1 и на Агенция "Митници" могат да обменят информация при условия, по ред и съгласно изискванията на чл. 24, параграфи 2-4 от Регламент (ЕО) № 882/2004 на базата на сключени споразумения.
(5) Центърът за оценка на риска по хранителната верига се включва в държавните информационни системи за обмен на информация по хранителната верига.
Чл. 50. (1) С цел осъществяване на ефективен контрол и за защита на потребителите министрите по чл. 4 и администрациите по чл. 11, ал. 1 координират дейностите си, свързани с осигуряване безопасността на храните и защита на човешкото здраве, с Министерството на вътрешните работи, Агенция „Митници“, Държавната агенция за национална сигурност и Националната агенция за приходите.
(2) Министрите по чл. 4 определят лица за контакт за измами по отношение на елементите и дейностите по хранителната верига, за които информират органите по ал. 1 и Европейската комисия.
Чл. 51. Редът и начинът за взаимодействие между органите по чл. 49 и 50 се уреждат с наредба на Министерския съвет.
Чл. 52. (1) Компетентните органи по хранителната верига изготвят план за изпълнение на препоръки за отстраняване на несъответствия, констатирани при одити или мисии на Европейската комисия.
(2) Когато препоръките по ал. 1 са насочени към повече от един компетентен орган, се изготвя общ план за отстраняване на несъответствията.
Чл. 53. Министерството на вътрешните работи, Министерството на финансите, Министерството на отбраната, Министерството на правосъдието и кметовете на общини при поискване оказват съдействие на органите, осъществяващи официален контрол по хранителната верига.
Чл. 54. По искане на компетентните администрации по чл. 11, ал. 1 Министерството на вътрешните работи, Министерството на отбраната и Министерството на правосъдието предоставят информация, а при необходимост – и достъп до обектите по чл. 11, ал. 2 и 3.
Чл. 55. Кметовете на общини уведомяват компетентните органи по хранителната верига за извършването на дейност в обекти на територията на съответната община, които не са регистрирани или одобрени по съответния ред.

Глава пета
АДМИНИСТРАТИВНА ПОМОЩ И СЪТРУДНИЧЕСТВО В ОБЛАСТТА НА ХРАНИТЕЛНАТА ВЕРИГА МЕЖДУ КОМПЕТЕНТНИТЕ ОРГАНИ НА РЕПУБЛИКА БЪЛГАРИЯ, ДЪРЖАВИТЕ ЧЛЕНКИ И ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ И СИСТЕМИ ЗА БЪРЗО ПРЕДУПРЕЖДЕНИЕ
Чл. 56. (1) Министърът на земеделието и храните:
1. одобрява списък на звената за контакт на територията на страната, чрез които се осъществява координирането на комуникациите между компетентните органи на Република България и останалите държави членки, включително предаването и получаването на молби за помощ;
2. уведомява Европейската комисия и другите държави членки за всички промени, настъпили в списъка по т. 1.
(2) Звената за контакт по ал. 1, т. 1 са:
1. национално звено за контакт на Република България в Министерството на земеделието и храните;
2. звено за контакт в Министерството на здравеопазването;
3. звено за контакт в Българската агенция по безопасност на храните;
4. лице за контакт в Министерството на икономиката;
5. звено за контакт в Изпълнителната агенция по лозата и виното.
(3) В случай на заявена помощ звената по ал. 2, т. 2-5 изпращат необходимата информация до националното звено за контакт при спазване на процедурата по чл. 36 от Регламент (ЕО) № 882/2004.
(4) Когато се установи несъответствие, което може да има последствия за друга държава членка, звеното по ал. 2, т. 1 й предава тази информация при спазване на процедурата по чл. 37 от Регламент (ЕО) 
№ 882/2004.
(5) Когато при осъществяване на официален контрол на мястото на получаване на пратка или по време на транспортирането й се установи, че тя не съответства на нормативните изисквания по отношение на елементите на хранителната верига и това би изложило на риск здравето на хората или животните, звената по ал. 2, т. 2-5 изпращат информацията до националното звено за контакт не по-късно от 24 часа от установяването на несъответствието.
(6) Националното звено за контакт уведомява незабавно компетенния орган на държавата членка-изпращач, при спазване на процедурата по чл. 38 от Регламент (ЕО) № 882/2004.
(7) Когато сигналът е получен в неработен ден, информацията по ал. 5 и уведомлението по ал. 6 се изпращат в първия работен ден.
Чл. 57. (1) За ефективно функциониране на системата за бързо предупреждение за храни и фуражи в Република България се създават звена за контакт, чрез които тя функционира като част от системата за бързо предупреждение по чл. 50, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 178/2002.
(2) Звената за контакт по системата са:
1. национално звено за контакт на Република България в Министерството на земеделието и храните;
2. звено за контакт в Министерството на здравеопазването;
3. звено за контакт в Българската агенция по безопасност на храните;

4. лице за контакт в Министерството на икономиката;
5. звено за контакт в Изпълнителната агенция по лозата и виното.
(3) При работа със системата за бързо предупреждение служителите в звената по ал. 2 спазват правилата за поверителност по чл. 52 от Регламент (ЕО) № 178/2002.
(4) Националното звено за контакт, чрез мрежа от звена за контакт в страната, следи за спазването на изискванията на Регламент (ЕС) № 16/2011 на Комисията от 10 януари 2011 г. за установяване на мерки за прилагане на системата за бързо предупреждение за храни и фуражи (OB, L 6 от 11 януари 2011 г.).
(5) Националното звено за контакт:
1. подпомага министъра на земеделието и храните при провеждането и прилагането на политиката в обхвата на системата;
2. оказва методическа помощ, координира и подпомага работата на останалите звена по системата в страната;
3. провежда обучения на звената за контакт по ал. 2, т. 2-5 на всичките им нива;
4. може да бъде подпомагано от ведомства извън тези, в които функционират звена за контакт по системата, и да съдейства с цел събиране и обработване на необходимата информация;
5. в случаите по чл. 50, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 178/2002 нотифицира Европейската комисия и я информира за предприетите от него действия или мерки след получаване на изпратените чрез системата за бързо предупреждение нотификации и допълнителна информация;
6. извършва одит на звената в системата на Министерството на земеделието и храните; одитът на звената извън системата на министерството на земеделието и храните се извършва от длъжностни лица от съответното централно ведомство съвместно с представители на звеното по ал. 2, т. 1.
(6) Ръководителите на ведомства, в които функционират звена за контакт по системата, осигуряват дежурен служител съгласно чл. 2, 
параграф 6 от Регламент (ЕС) № 16/2011, както и 24-часов достъп в денонощието до работното му място.
(7) Условията и редът за изграждане и функциониране на системата за бързо предупреждение за храни и фуражи в Република България се уреждат с наредба на Министерския съвет.
(8) Когато националното звено по ал. 2, т. 1 получи информация за съществуването на сериозен пряк или косвен риск за здравето на човека и животните, в обхвата на дейност на системата, изпратена от звената за контакт по ал. 2, т. 2-5, тази информация незабавно се съобщава на Европейската комисия чрез системата за бързо предупреждение.
Чл. 58. (1) Към Българската агенция по безопасност на храните се създава национално звено, което разполага със съответното оборудване, необходимо за съвместимостта и функционирането на системата TRACES.
(2) Националното звено осъществява методическо ръководство върху дейността на всички регионални и общински звена в страната и координира прилагането на изискванията на Решение на Комисията 
№ 2009/821/ЕО от 28 септември 2009 година относно съставяне на списък на граничните инспекционни пунктове, определяне на някои правила относно инспекциите, извършвани от ветеринарните експерти на Комисията, и определяне на ветеринарните единици в TRACES (OВ, L 296 от 12 ноември 2009 г.), Регламент (ЕО) № 599/2004 на Комисията от 30 март 2004 година относно приемане на хармонизиран образец на сертификат и инспекционен доклад, свързан с търговията в рамките на Общността с животни и продукти от животински произход и Регламент (ЕО) № 136/2004 на Комисията от 
22 януари 2004 година за определяне на процедурите за ветеринарни проверки на граничните инспекционни пунктове на Общността на продукти, внасяни от трети страни.
Чл. 59. (1) В случай на залавяне на вредител или установяваване на растения или растителни продукти, които не отговарят на изискванията на общностното законодателство, Българската агенция по безопасност на храните изпраща нотификация до Европейската комисия чрез системата EUROPHYT не по-късно от два работни дни след датата на залавянето или установяването.
(2) Редът и начинът за изграждане и функциониране в България на системата EUROPHYT се уреждат с наредба на министъра на земеделието и храните.
Чл. 60. (1) Министерството на земеделието и храните е орган за връзка и достъп до управляваната от Европейската комисия система АПС.
(2) В специализираната администрация на Министерството на земеделието и храните се създава и функционира звено за координация с министрите по чл. 4 и администрациите по чл. 11, ал. 1, Европейската комисия и другите държави членки.
(3) Министрите по чл. 4 и ръководителите на администрациите по 
чл. 11, ал. 1 определят служители, които събират и предоставят информация на звеното по ал. 2.
(4) Звеното по ал. 2 уведомява Европейската комисия за служителите, на които да се предостави достъп до системата АПС, съгласно чл. 3, параграф 3 от Решение (ЕС) 2015/1918, както и за последващи промени.
(5) При работа в системата АПС служителите от звеното по ал. 2 спазват изискванията на Решение (ЕС) 2015/1918.

Глава шеста
МЕРКИ ПРИ УПРАВЛЕНИЕ НА КРИЗИ И ИЗВЪНРЕДНИ СИТУАЦИИ, СВЪРЗАНИ С ХРАНИТЕЛНАТА ВЕРИГА
Чл. 61. (1) За изпълнението на общия план за управление на кризи, посочен в член 55 от Регламент (ЕО) № 178/2002, министрите по чл. 4 одобряват оперативни планове за управление на кризи, свързани с храни и фуражи.
(2) За останалите елементи от хранителната верига извън плановете по ал. 1 министрите по чл. 4 при необходимост одобряват оперативни планове за управление на кризи.
Чл. 62. (1) Оперативните планове по чл. 61 се изготвят на базата на критериите, посочени в чл. 13, параграфи 2-4 от Регламент (ЕО) № 882/2004, от администрациите по чл. 11, ал. 1 в сътрудничество с Центъра за оценка на риска по хранителната верига и Националните центрове по проблемите на общественото здраве към министъра на здравеопазването.
(2) Оперативните планове по чл. 61 се изпълняват незабавно, когато се установи сериозен риск за здравето на хората, животните или растенията, пряко или чрез околната среда.
Чл. 63. (1) Когато възникне непосредствена и голяма опасност за хората, животните или растенията, пряко или чрез околната среда, съответният министър по чл. 4 в рамките на посочените в чл. 5-9 области със заповед прилага една или няколко от следните мерки за отстраняване на опасността:
1. забрана за производство, преработка, дистрибуция, въвеждане, износ и пускане на пазара на елемент от хранителната верига;
2. забрана за използването на елемент от хранителната верига;
3. определяне на специални условия за производство, преработка, дистрибуция, въвеждане, износ и пускане на пазара на елемент от хранителната верига;
4. изтегляне от пазара на елемент от хранителната верига;
5. унищожаване на елемент от хранителната верига;
6. спиране или прекратяване на дейността на обекти по хранителната верига;
7. ограничаване на достъпа до определени райони или излизането извън тях;
8. други подходящи мерки в зависимост от опасността.
(2) Разходите по изпълнение на мерките по ал. 1 са за сметка на бюджета на компетентното министерство.
(3) За възстановяване на изплатени разходи по ал. 2 компетентното министерство предявява регресен иск срещу лицето, по чиято вина е възникнала опасността по ал. 1.
Чл. 64. Заповедта по чл. 63, ал. 1 може да се обжалва по реда на Административнопроцесуалния кодекс. Обжалването не спира изпълнението.

Глава седма
УПРАВЛЕНИЕ НА РАЗХОДИТЕ, СВЪРЗАНИ С ОФИЦИАЛНИЯ КОНТРОЛ ПО ХРАНИТЕЛНАТА ВЕРИГА
Чл. 65. (1) Необходимите средства за покриване на разходите за извършване на официален контрол по хранителната верига, се осигуряват от държавния бюджет в бюджетите на съответните администрации.
(2) Разходите за официален контрол са за сметка на бизнес операторите в случаите, посочени в други приложими актове на Европейския съюз.
Чл. 66. От общия бюджет на Европейския съюз се финансират дейностите по хранителната верига по реда на Регламент (ЕС) № 652/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. за установяване на разпоредби за управлението на разходите, свързани с хранителната верига, здравеопазването на животните и хуманното отношение към тях, здравето на растенията и растителния репродуктивен материал, за изменение на директиви 98/56/ЕО, 2000/29/ЕО и 2008/90/ЕО на Съвета, на регламенти (ЕО) № 178/2002, (ЕО) № 882/2004 и (ЕО) № 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета, на Директива 2009/128/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и на Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на решения 66/399/ЕИО, 76/894/ЕИО и 2009/470/ЕО на Съвета 
(OB, L 189 от 27 юни 2014 г.).

Глава осма
АДМИНИСТРАТИВНОНАКАЗАТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ

Чл. 67. (1) Който в нарушение на чл. 31, т. 1 не осигури достъп на контролен орган при осъществяване на контрола, се наказва с глоба в размер от 2000 до 5000 лв, а при повторно нарушение – от 5000 до 10 000 лв.
(2) Който в нарушение на чл. 31, т. 2 не окаже изисканото съдействие на контролен орган при осъществяване на контрола, се наказва с глоба в размер от 500 до 2000 лв., а при повторно нарушение – от 2000 до 
5000 лв.
(3) Който възпрепятства контролния орган при осъществяване на дейностите по чл. 31, т. 3-5, се наказва с глоба в размер от 1000 до 2000 лв., 
а при повторно нарушение – от 2000 до 5000 лв.
Чл. 68. (1) Който не изпълни мярка по чл. 32, ал. 1, т. 1, се наказва с глоба в размер от 200 до 1000 лв., а при повторно нарушение – от 1000 до 
2000 лв.
(2) Когато нарушението по ал. 1 е извършено от юридическо лице или едноличен търговец, се налага имуществена санкция в размер от 500 до 2000 лв., а при повторно нарушение от – 2000 до 4000 лв.
Чл. 69. Който отстрани удостоверителен знак по чл. 32, ал. 1, т. 2, се наказва с глоба в размер от 5000 до 10 000 лв., а при повторно нарушение – от 10 000 до 20 000 лв.
Чл. 70. (1) Който не изпълни мярка по чл. 32, ал. 1, т. 3, 7 и 8, се наказва с глоба в размер от 5000 до 10 000 лв., а при повторно нарушение – 
от 10 000 до 20 000 лв.
(2) Когато в резултат на нарушението по ал. 1 са настъпили значителни икономически загуби или опасност за здравето на хора или животни, глобата е от 10 000 до 20 000 лв., а при повторно нарушение – 
от 20 000 до 50 000 лв.
(3) Когато нарушението по ал. 1 е извършено от юридическо лице или едноличен търговец, се налага имуществена санкция в размер от 
10 000 до 20 000 лв., а при повторно нарушение от 20 000 до 30 000 лв. Когато в резултат на нарушението са настъпили значителни икономически загуби, на юридическото лице или на едноличния търговец се налага имуществена санкция от 20 000 до 50 000 лв., а при повторно нарушение – от 50 000 до 
100 000 лв.
Чл. 71. (1) Който извършва дейност в обект в нарушение на чл. 32, ал. 1, т. 5 и 6, се наказва с глоба в размер от 5000 до 10 000 лв., а при повторно нарушение – от 10 000 до 20 000 лв.
(2) Когато в резултат на нарушението по ал. 1 са настъпили значителни икономически загуби, глобата е от 10 000 до 20 000 лв., а при повторно нарушение - от 20 000 до 50 000 лв.
(3) Когато нарушението по ал. 1 е извършено от юридическо лице или едноличен търговец, се налага имуществена санкция в размер от 
10 000 до 20 000 лв., а при повторно нарушение от 20 000 до 30 000 лв.
(4) Когато в резултат на нарушението по ал. 1 са настъпили значителни икономически загуби, на юридическото лице или на едноличния търговец се налага имуществена санкция от 20 000 до 50 000 лв., а при повторно нарушение – от 50 000 до 100 000 лв.
Чл. 72. (1) Който не изпълни мярка, наложена по чл. 63, се наказва с глоба в размер от 10 000 до 20 000 лв., а при повторно нарушение – 
от 20 000 до 50 000 лв.
(2) Когато нарушението по ал. 1 е извършено от юридическо лице или едноличен търговец, се налага имуществена санкция в размер от 
15 000 до 50 000 лв., а при повторно нарушение – от 50 000 до 100 000 лв.
Чл. 73. Административните наказания за нарушения на нормативните изисквания в областта на хранителната верига извън случаите по чл. 67-72 се определят и налагат по реда на специалните закони 
по чл. 13-19.
Чл. 74. Административните наказания по чл. 67-72 се налагат, когато за същите нарушения не са предвидени по-тежки наказания в специалните закони по чл. 13-19.
Чл. 75. (1) Актовете за установяване на нарушения по чл. 67-72 се издават от лицата, които осъществяват официален контрол по хранителната верига, в зависимост от обхвата на осъществявания от тях контрол.
(2) Наказателните постановления по ал. 1 се издават от ръководителите на администрациите по чл. 11, ал. 1 или от упълномощени от тях лица.
Чл. 76. Министрите по чл. 4 и ръководителите на администрациите по чл. 11, ал. 1 съобразно своята компетентност при поискване уведомяват Европейката комисия за административните наказания и принудителните административни мерки, наложени за нарушения на законодателството в областта на хранителната верига.

допълнителни разпоредби
§ 1. По смисъла на този закон:
1. „Бизнес оператор“ е лице по § 1, т. 2 от Допълнителните разпоредби на Закона за храните.
2. „Допълнителни контролни дейности“ са дейностите, които надвишават обичайните контролни дейности, включват вземането и анализирането на проби, както и други форми на контрол, които са необходими, за да се провери обхватът на проблема, за да се провери дали са предприети коригиращи действия или да се открие или докаже неспазване.
3. „Животни“ са бозайници, птици, земноводни, влечуги, риби, мекотели, ракообразни, пчели и други гръбначни и безгръбначни животни, отглеждани от човека със стопанска цел или обитаващи дивата природа, които влизат в хранителната верига.
4. „Значителни икономически загуби“ са материални щети в размер над 150 000 лв.
5. „Измама“ е всяко действие или бездействие, използване на информация върху документи и всякакви други практики, въвеждащи в заблуждение относно качеството, свойствата, състава или други характеристики на елементите на хранителната верига.

6. „Непосредствена и голяма опасност“ е опасност, при която могат пряко или косвено да настъпят вредни последици за:
а) здравето на хората;
б).селското стопанство или околната среда, които застрашават националната сигурност или икономиката на страната.
7. „Обичайни контролни дейности“ са рутинните контролни дейности, изисквани от законодателството на Общността или от националното законодателство, и по-специално – предвидените в Единния многогодишен национален контролен план.
8. „Повторно нарушение“ е нарушението, извършено в едногодишен срок от влизането в сила на наказателното постановление, с което на лицето е наложено административно наказание за същия вид нарушение.
9. „Хранителна верига“ са всички етапи на производство, преработка и разпространение на храни и фуражи съгласно чл. 3, параграф 16 от Регламент (ЕО) № 178/2002, както и производството и разпространението на растителен и животински репродуктивен материал, като се вземат предвид и всички аспекти, които имат потенциално въздействие върху безопасността на храните и се разглеждат като един непрекъснат процес.
§ 2. За целите на този закон се прилагат определенията в приложимото законодателство на Европейския съюз и в специалните закони по чл. 13-19.

преходни и заключителни разпоредби

§ 3. В Закона за храните (обн., ДВ, бр. 90 от 1999 г.; изм. и доп., 
бр. 102 от 2003 г., бр. 70 от 2004 г., бр. 87, 99 и 105 от 2005 г., бр. 30, 31, 34, 51, 55, 80 и 96 от 2006 г., бр. 31 и 51 от 2007 г., бр. 36 и 69 от 2008 г., бр. 23, 41, 74, 82 и 93 от 2009 г., бр. 23, 25, 59, 80 и 98 от 2010 г., бр. 8 от 2011 г., бр. 54 и 77 от 2012 г., бр. 68 от 2013 г., бр. 26 от 2014 г., бр. 14 и 56 от 2015 г. и бр. 28 и 44 от 2016 г.) се правят следните изменения:
1. Членове 29ж и 30 се отменят.
2. В чл. 30а, ал. 1 думите „предприемат някои от действията по чл. 30, ал. 1“ се заменят с „прилагат някои от мерките по чл. 32, ал. 1 от Закона за управление на хранителната верига“.

3. Член 30б се отменя.
4. Член 32а се отменя.
5. Членове 46 и 47 се отменят.
6. Член 51 се отменя.
§ 4. В Закона за ветеринарномедицинската дейност (обн., ДВ, 
бр. 87 от 2005 г.; изм. и доп., бр. 30, 31, 55 и 88 от 2006 г., бр. 51 и 84 от 2007 г., бр. 13, 36 и 100 от 2008 г., бр. 27, 35, 74, 95 и 102 от 2009 г., бр. 25 и 41 от 2010 г., бр. 8 и 92 от 2011 г., бр. 77, 82 и 97 от 2012 г., бр. 7, 15, 66, 68, 83 и 99 от 2013 г., бр. 98 от 2014 г., бр. 14 от 2015 г. и бр. 14 и 34 от 2016 г.) се правят следните изменения и допълнения:
1. В чл. 8 се създава ал. 3:
„(3) Лицата по ал. 1 осъществяват правомощията си по реда на този закон и Закона за управление на хранителната верига.“
2. В чл. 37 ал. 2 и 3 се отменят.
3. Членове 135 и 136 се отменят.
4. Членове 226 и 227 се отменят.
5. Член 256 се отменя.
6. Членове 260 и 261 се отменят.
§ 5. В Закона за фуражите (обн., ДВ, бр. 55 от 2006 г.; изм. и доп., 
бр. 36, 54 и 100 от 2008 г., бр. 41 и 88 от 2010 г., бр. 8 от 2011 г., бр. 83 и 97 от 
2012 г., бр. 7 от 2013 г. и бр. 12 от 2015 г.) се правят следните изменения:
1. В чл. 33а ал. 1 се изменя така:
„(1) Официалният контрол за спазване изискванията на законодателството в областта на фуражите се извършва по реда на Регламент (ЕО) № 882/2004, Закона за управление на хранителната верига, този закон и подзаконовите актове по прилагането им.”
2. В чл. 47, ал. 1 думите „по чл. 30б от Закона за храните“ се заменят с „по чл. 58 от Закона за управление на хранителната верига“.
3. Член 50 се отменя.
§ 6. (1) Наредбата по чл. 32, ал. 7 се издава в срок 8 месеца от влизането в сила на закона.

(2) До влизането в сила на наредбата по ал. 1 мерките се налагат и изпълняват по досегашния ред.
§ 7. Законът влиза в сила от деня на обнародването му в „Държавен вестник”.

Законът е приет от 43-ото Народно събрание на ………………...… 2016 г. и е подпечатан с официалния печат на Народното събрание.

ПРЕДСЕДАТЕЛ НА
НАРОДНОТО СЪБРАНИЕ:

(Цецка Цачева)

МОТИВИ

към проекта на Закон за управление на хранителната верига

Проектът на Закон за управление на хранителната верига предвижда създаването на обща рамка, която да регламентира същността на хранителната верига и включените в нея елементи. Със законопроекта се посочват компетентните органи, които провеждат политиката в областта на хранителната верига, органите, които осъществяват официалния контрол върху елементите на хранителната верига, и органът, извършващ оценката на риска по хранителната верига. 
Необходимостта от приемането на Закон за управление на хранителната верига се обуславя от факта, че към момента в Република България не съществува единен закон, който да обединява цялата дейност по хранителната верига, ясно да посочва отделните й елементи в тяхната цялост като един непрекъснат процес, да определя точно и да разграничава компетентностите на органите, осъществяващи оценката на риска по хранителната верига, политиката и контрола върху тях и свързаните с тях дейности. Към настоящия момент отделните елементи на хранителната верига са регламентирани поотделно в Закона за храните, Закона за фуражите, Закона за защита на животните, Закона за ветеринарномедицинската дейност, Закона за защита на растенията, Закона за генетично модифицирани организми, Закона за животновъдството, Закона за опазване на околната среда, Закона за здравето, Закона за пчеларството и нормативните актове по прилагането им. Посочените закони обаче регламентират сегментирано елементите на хранителната верига и не става ясен обхватът им в нейната цялост, като един непрекъснат процес, започващ с първичното производство, здравеопазването и хуманното отношение към животните и здравето на растенията, преминаването през всички етапи на събиране, транспортиране, преработката и дистрибуцията на крайния продукт, готов за консумация от хората, по смисъла на Регламент (ЕО) № 178/2002. Съществуват и текстове, които се припокриват в отделните закони, като по този начин не става ясно разграничаването между функциите на отделните органи и съответно разграничение и яснота в дейностите, за които носят отговорност. От друга страна, в отделните закони не са обхванати напълно или изцяло липсват много въпроси, свързани с взаимодействието и координацията както между компетентните органи на национално ниво, така и между компетентните органи на Република България, Европейската комисия и компетентните органи на другите държави членки.

С настоящия проект се цели да се създаде обща рамка по хранителната верига, която ясно да посочва и да включва всички нейни елементи както поотделно, така и в тяхната цялост, така че да обхване целия процес от първичното производство, здравеопазването и хуманното отношение към животните и здравето на растенията и всички етапи до получаването на крайния продукт, готов за консумация от хората. Друга цел на законопроекта е да бъдат разграничени компетенциите и функциите на отделните органи, осъществяващи анализа и оценката на риска, политиката и официалния контрол на отделните елементи и дейности по хранителната верига, както и взаимодействието и координацията между тях.
По този начин ще се постигне съответствие на националното законодателство с правото на Европейския съюз в тази област, същото ще бъде опростено, рационализирано и ясно. Ще се гарантира прилагането на унифицирани процедури и ще се постигне осъществяване на координиран контрол за съответствие с изискванията на европейското и на българското законодателство по цялата хранителна верига.
С реализирането на настоящия законопроект ще бъдат постигнати следните резултати:
•	създаване на обща рамка по хранителната верига, чрез която ясно да се посочат всички нейни елементи както поотделно, така и в тяхната цялост, за да се обхване целият процес от първичното производство, здравеопазването и хуманното отношение към животните и здравето на растенията, и всички етапи до получаването на крайния продукт, готов за консумация от хората; 
•	разграничаване на компетенциите и функциите на отделните органи, осъществяващи политиката и официалния контрол по хранителната верига, оценката на риска, както и взаимодействието и координацията между тях; 
•	постигане на съответствие на националното законодателство с правото на Европейския съюз  в тази област, рационализиране и яснота;
•	гарантиране прилагането на унифицирани процедури и постигане на координиран контрол за съответствие с изискванията на европейското право и българското законодателство по цялата хранителна верига, с което ще се постигне по-голяма сигурност за потребителите;

•	следвайки примера на ЕС за създаване на единна правна рамка, България няма да има процедурни затруднения в случай на бъдещи адаптации на европейското законодателство по безопасност на храните поради промени в достиженията на правото на Европейския съюз.
С постигането на посочените резултати като цяло ще се повишат ефективността на официалния контрол върху безопасността на храните и сигурността за потребителите.

МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ:

(Бойко Борисов)

Р Е П У Б Л И К А   Б Ъ Л Г А Р И Я
МИНИСТЕРСКИ СЪВЕТ

№……….………………….		
……………………. 2016 г.	
ДО

ПРЕДСЕДАТЕЛЯ НА НАРОДНОТО СЪБРАНИЕ

г-жа ЦЕЦКА ЦАЧЕВА	

УВАЖАЕМА ГОСПОЖО ЦАЧЕВА,

На основание чл. 87, ал. 1 от Конституцията на Република България изпращам Ви одобрения с Решение   .................. на Министерския съвет от 2016 г. проект на Закон за управление на хранителната верига.

Приложение: съгласно текста

МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ:

(Бойко Борисов)