Р Е П У Б Л И К А   Б Ъ Л Г А Р И Я
НАРОДНО СЪБРАНИЕ
Проект

З А К О Н

за изменение и допълнение на Закона за концесиите

(Обн., ДВ, бр. 96 от 2017 г.; изм. и доп., бр. 103 от 2017 г., бр. 7 и 15 от 2018 г. и бр. 25, 60 и 79 от 2019 г.)

§ 1. Член 1 се изменя така:
„Чл. 1. (1) С този закон се урежда публично-частното партньорство, при което по възлагане от възлагащ орган и/или от възложител икономически оператор изпълнява строителство или предоставя услуги чрез концесия за строителство или концесия за услуги.
(2) Доколкото в раздел VІ от тази глава не е определено друго, законът се прилага за всяка концесия за строителство или концесия за услуги независимо от това дали стойността й е по-голяма или равна на левовата равностойност на прага, определен с регламент на Европейската комисия, приет на основание чл. 9 от Директива 2014/23/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 
2014 г. за възлагане на договори за концесия (ОВ, L 94/1 от 28 март 
2014 г.), наричан по-нататък „европейски праг”.“
§ 2. В чл. 2 се правят следните изменения:
1. В т. 1 думите „публичните органи и икономическите оператори” се заменят с „възлагащите органи и/или възложителите, от една страна, и икономическите оператори – от друга страна“.
2. В т. 4 думите „публичната собственост” се заменят със „собствеността на държавата и на общините“.
§ 3. В чл. 3 се правят следните изменения:
1. В ал. 1 думите „Публичните органи“ се заменят с „Министрите и кметовете на общини“.
2. Алинея 2 се изменя така:
„(2) Когато се възлага строителство и/или услуги от възлагащ орган или възложител, който не е министър или кмет на община, както и когато оперативният риск не се прехвърля на икономическия оператор за една или повече дейности, включени в предмета на договора, възлагането се извършва по реда на Закона за обществените поръчки.“
§ 4. В чл. 6 се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 1 думите „публични органи“ се заменят с „възлагащи органи и възложители“.
2. В ал. 2  т. 3 се отменя.
3. Създава се нова ал. 4:
„(4) Концесия за строителство или концесия за услуги, при която строителството или услугите са предназначени за извършване на една от дейностите, посочени в приложение № 2, наричани по-нататък „секторни дейности“, е секторна концесия.“
4. Досегашната ал. 4 става ал. 5 и в нея думите „два или повече публични органа“ се заменят с „два или повече възлагащи органа или възложителя“.
§ 5. В чл. 7 се правят следните изменения:
1. В ал. 1 думите „публичен орган” се заменят с „възлагащ орган и/или възложител”.
2. В ал. 4 думите „чрез строежа” се заменят с „чрез обекта на концесията“, а думите „друга стопанска дейност със строежа” се заменят с „една или повече други стопански дейности с обекта на концесията“.
§ 6. В чл. 8 се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 1 думите „публичен орган” се заменят с „възлагащ орган и/или възложител“ и се създава изречение второ: 
„Експлоатацията на услугите включва и правото на концесионера да извършва една или повече стопански дейности, различни от услугите, които са възложени за предоставяне и управление.“
2. В ал. 2 думите „публичния орган” се заменят с „възлагащия орган или възложителя“, а думите „дейностите по приложение № 2” се заменят със „секторните дейности“.
3. В ал. 5 думите „публичен орган” се заменят с „възлагащ орган или възложител“.
§ 7. Член 9 се отменя.
§ 8. В чл. 10 се правят следните изменения:
1. В ал. 1 думите „публичен орган” се заменят с „възлагащ орган и/или възложител“.
2. Алинея 2 се отменя.
§ 9. В чл. 11 се правят следните изменения:
1. В ал. 1 думите „прага, определен с регламент на Европейската комисия, приет на основание чл. 9 от Директива 2014/23/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 
2014 г. за възлагане на договори за концесия (ОВ, L 94/1 от 28 март 
2014 г.), наричана по-нататък „Директива 2014/23/ЕС”, са концесии с трансграничен интерес” се заменят с „европейския праг, са концесии над европейския праг“.
2. В ал. 2 думите „прага по ал. 1, както и всяка концесия за ползване са концесии без трансграничен интерес” се заменят с „европейския праг, са концесии под европейския праг“.
3. В ал. 3 думите „прага по ал. 1, наричан по-нататък „европейския праг” се заменят с „европейския праг“, а думите „на интернет страницата на“ се заменят с „в“.
§ 10. Член 12 се изменя така:
„Чл. 12. (1) Този закон се прилага и за концесия за строителство или концесия за услуги, в предмета на която са включени дейности по 
ал. 2, наричана по-нататък „концесия в областите отбрана и сигурност“.
(2) Концесия в областите отбрана и сигурност се възлага за:
1. доставка на оборудване, което е специално проектирано или адаптирано за военни цели и е предназначено за използване като оръжие, боеприпаси или материал с военно предназначение, включително на части, компоненти и/или монтажни елементи за такова оборудване, наричано по-нататък „военно оборудване“;
2. доставка на чувствително оборудване, включително на части, компоненти и/или монтажни елементи за такова оборудване;
3. строителство и услуги, пряко свързани с оборудване по т. 1 или 2, за всеки и всички елементи от жизнения цикъл на оборудването, който включва възможните последващи стадии, като научноизследователски и развоен, промишлена разработка, производство, поправка, модернизация, изменение, поддръжка, логистика, обучение, изпитване, извеждане от употреба и обезвреждане;
4. строителство и услуги за специфични военни цели или за чувствително строителство или за чувствителни услуги.
(3) Строителството, услугите и оборудването по ал. 1, т. 2-4 са чувствителни, когато включват, изискват и/или съдържат класифицирана информация.“
§ 11. В чл. 15 се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 1 думите „публичният орган е възложил“ се заменят с „е възложено” и се създава изречение второ: 
„Към обекта на концесията за строителство може да се включат и един или повече други строежи, които са функционално свързани с използването по предназначение на строежа по изречение първо, както и строежи, чрез които се предоставят услуги или се изпълняват други стопански дейности, включени в предмета на концесията.“
2. В ал. 2 думите „съществуващ строеж“ се заменят с „един или повече съществуващи строежи“.
3. В ал. 3 думите „за строителство и на концесия за услуги“ се заличават, а след думата „държавна“ се добавя „собственост“.
4. Алинея 4 се отменя.
§ 12. В чл. 17 се правят следните изменения и допълнения:
1. Създават се нови ал. 1 и 2:
„(1) Възлагащи органи са държавните, регионалните или местните органи, публичноправните организации, както и обединения от един или повече такива органи и/или от една или повече такива публичноправни организации.
(2) Възложители са лицата, които извършват секторни дейности и възлагат концесия за някоя от тях и са възлагащ орган или публично предприятие, или друго лице, което извършва дейност въз основа на специално или изключително право, предоставено за извършване на една от секторните дейности.“
2. Досегашната ал. 1 става ал. 3 и в нея думите „Публичният орган, който” се заменят с „Лицето, което“, и се създава изречение второ: 
„Концедент може да бъде министър или кмет на община.“
3. Досегашните ал. 2 и 3 стават съответно ал. 4 и 5.
4. Досегашната ал. 4 става ал. 6 и в нея думите „два или повече органи по ал. 2 и/или 3” се заменят с „двама или повече министри и/или кметове на общини“.
5. Досегашната ал. 5 става ал. 7 и в нея се създава изречение второ: 
„За определени действия, свързани с възлагането или изпълнението на концесията, концедентът може да възложи правомощията си на определено от него длъжностно лице или на друг възлагащ орган или възложител.“
6. Досегашната ал. 6 става ал. 8.
§ 13. В чл. 26 думите „строителство или на услуги в случаите, определени в” се заменят с „концесии за строителство или на концесии за услуги по“.
§ 14. В глава първа, раздел VI се създава чл. 26а:
„Чл. 26а. (1) Не е възложител по смисъла на този закон лице, на което е предоставено специално или изключително право чрез процедура по ал. 2, при която е била осигурена достатъчна публичност, и предоставянето на това право се е основавало на обективни критерии.
(2) Алинея 1 се прилага за процедура, която е проведена:
1. по реда на този закон или на Закона за подземните богатства, или на Закона за обществените поръчки;
2. съгласно правни актове на Европейския съюз по приложение № 2а, осигуряващи достатъчна предварителна прозрачност за издаване на разрешения въз основа на обективни критерии.“
§ 15. В чл. 28 се правят следните изменения:
1. В ал. 1:
а) в основния текст думите „концесия за строителство и концесия за услуги“ се заменят с „концесията“;
б) в т. 1 думите „строежа или” се заменят с „обекта на концесията и/или“.
2. В ал. 3 думите „с трансграничен интерес” се заменят с „над европейския праг“.
§ 16. В чл. 29, ал. 1 думите „за строителство и на концесията за услуги“ се заличават.
§ 17. В чл. 30, ал. 1 думите „концесия за строителство и при концесия за услуги“ се заменят с „концесията“ и думите „на концесията“ се заменят с „наричан „икономически баланс на концесията“ и пред тях се поставя запетая.
§ 18. В чл. 31 се правят следните изменения:
1. В ал. 1 думите „за строителство и при концесията за услуги“ се заличават.
2. В ал. 6 думите „при концесия за строителство и концесия за услуги“ се заличават.
3. Алинея 7 се отменя.
§ 19. В чл. 33, ал. 2 думите „При концесия за ползване, както и при” се заменят с „При“.
§ 20. В чл. 34 се правят следните изменения:
1. В ал. 1, изречение първо думите „за концесия за строителство и за концесия за услуги и по-дълъг от 25 години за концесия за ползване“ се заличават.
2. В ал. 3, изречение първо думите „концесия за строителство и на концесия за услуги“ се заменят с „концесията“, а изречение второ се заличава.
§ 21. В чл. 39, ал. 1, т. 1 след думата „политика“ се добавя „или по предложение на друг възлагащ орган или на възложител“.
§ 22. В чл. 41 се правят следните допълнения:
1. В т. 2 след думата „концесии“ се добавя „над европейския праг“.
2. В т. 5, в основния текст след думата „концесии“ се добавя „над европейския праг“.
§ 23. В чл. 45, ал. 2, т. 1 думите „както и обектите, които ще се предоставят за ползване чрез концесия“ и запетаята пред тях се заличават.
§ 24. В чл. 50 се правят следните изменения:
1. В ал. 2 думите „с трансграничен интерес” се заменят с „над европейския праг“.
2. В ал. 3 думите „без трансграничен интерес” се заменят с „под европейския праг“, а думите „публикуван на интернет страницата на“ се заменят с „който се поддържа в“.
3. Алинея 4 се изменя така:
„(4) Обявлението за провеждане на повторна процедура, независимо дали концесията е над или под европейския праг, се попълва в електронен формуляр, който се поддържа в Националния концесионен регистър.“
§ 25. В чл. 52 се правят следните изменения:
1. В ал. 1 думите „с трансграничен интерес” се заменят с „над европейския праг“.
2. В ал. 2 думите „без трансграничен интерес” се заменят с „под европейския праг“.
3. В ал. 3 думите „със или е без трансграничен интерес” се заменят с „над или под европейския праг“.
§ 26. В чл. 55 след думите „предложение на“ се добавя „възлагащ орган, на възложител или на“.
§ 27. В чл. 56 се правят следните изменения:
1. В ал. 1 думите „на икономическия оператор“ се заменят с „по чл. 55“.
2. В ал. 2 думите „показатели на строителството“ се заменят с „показатели на обекта на концесията“.
3. В ал. 5 думите „представилият го икономически оператор, ако не е избран за концесионер, има право на възнаграждение“ се заменят с „представено от икономически оператор, операторът има право на възнаграждение, ако не е избран за концесионер“.
§ 28. В чл. 57  ал. 3 се отменя.
§ 29. В чл. 60 се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 3, т. 4 думите „с класифицирана информация“ се заменят с „в областите отбрана и сигурност“.
2. В ал. 4 се създава т. 7:
„7. в случаите по т. 7 кандидатът или участникът е представил доказателства, че не е преустановил дейността си и е в състояние да изпълни концесията съгласно приложимите национални правила за продължаване на стопанската дейност в държавата, в която е установен.“
§ 30. В чл. 63 се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 1 след думата „изисквания“ се добавя „по чл. 61, ал. 2 
и 3, както и на изискванията“.
2. В ал. 3 думата „Третото” се заменя с „В обявлението за откриване на процедурата или в документацията концедентът може да постави изискване третото” и думата „отговаря“ се заменя с „да отговаря“.
§ 31. В чл. 64 се създава ал. 3:
„(3) За доказване изпълнението на изискванията по ал. 1 се прилага съответно чл. 63.“
§ 32. В чл. 65 се правят следните изменения:
1. В ал. 2 думите „При концесия за строителство и концесия за услуги“ се заличават.
2. Алинея 3 се отменя.
§ 33. В чл. 66, ал. 3 думите „концесия за строителство и на концесия за услуги“ се заменят с „концесията“.
§ 34. В чл. 69 се създава ал. 3:
„(3) Като критерий за възлагане не може да се определя най-висок размер на инвестициите.“
§ 35. В чл. 70, ал. 3 думата „поканите“ се заменя с „поканата за подаване на предварителни оферти, съответно с поканата“.
§ 36. В чл. 71 се правят следните изменения и допълнения:
1. Създава се нова ал. 3:
„(3) За концесии над европейския праг одобрението по ал. 1 се извършва след становище от специализираната дирекция от АМС съгласно чл. 41, т. 5, буква „а“.”
2. Досегашната ал. 3 става ал. 4.
§ 37. В чл. 77, ал. 2, изречение трето накрая се поставя запетая и се добавя „освен в случаите по чл. 81, ал. 1, т. 8“.
§ 38. В чл. 78 се правят следните изменения:
1. В ал. 2  изречение второ се заличава.
2. В ал. 5 думите „с класифицирана информация“ се заменят с „в областите отбрана и сигурност“.
§ 39. В чл. 81 се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 2 след думите „т. 3” се добавя „и 8“.
2. В ал. 3:
а) в изречение второ думата „протокол“ се заменя с „протоколи”;
б) в изречение трето думата „протокола” се заменя със „съответния протокол“.
3. Създава се ал. 5:
„(5) Когато с този закон е предвидено прилагане на протокол на комисията към уведомление до кандидатите или до участниците, същият се предоставя в заверено от член на комисията копие, в което е заличена защитената със закон информация, чувствителната информация, както и информацията, определена като поверителна, и е посочено основанието за заличаването.“
§ 40. В чл. 103  ал. 4 се изменя така:
„(4) Комисията не оценява офертата и отстранява участника от участие в процедурата за определяне на концесионер, ако до приключване на процедурата установи съществуващо или нововъзникнало основание за изключване.“
§ 41. В чл. 104, ал. 1 се създава изречение второ: 
„В протокола се посочват и мотивите за решението по чл. 102, ал. 4 – когато такова е издадено.“
§ 42. В глава трета се създава нов раздел ХІ „Изменение на поредността на критериите за възлагане” с чл. 115а и 115б:
„Раздел ХІ
Изменение на поредността на критериите за възлагане

Чл. 115а. (1) Концедентът може да измени поредността на критериите за възлагане според значимостта им, съответно – относителната тежест на критериите, когато някоя от офертите съдържа предложение, съдържащо иновации с изключително високо равнище на функционално изпълнение, което добросъвестен концедент не би могъл да предвиди.
(2) Изменението се извършва, както следва:
1. при открита процедура – с решение за прекратяване на процедурата, което включва решение за провеждане на нова процедура;
2. при състезателна процедура с договаряне и при състезателен диалог – с решението за отправяне на покана за подаване на нови оферти.
(3) Изменението на поредността на критериите според значимостта им не трябва да води до дискриминация.
Чл. 115б. (1) С решението за отправяне на покана за подаване на нови оферти се одобрява поканата и се определят:
1. измененията в поредността на критериите за възлагане според значимостта им;
2. изменената относителна тежест на критериите за възлагане;
3. срок за подаване на новите оферти, който не може да бъде по-кратък от 22 дни.
(2) С решението по ал. 1 може да се измени и методиката за оценка на офертите, ако това се налага от изменената поредност на критериите за възлагане.
(3) Поканата за подаване на нови оферти заедно с решението по ал. 1 се изпраща до всички участници, които са подали оферти в процедурата.“
§ 43. Досегашният раздел ХІ става раздел ХІІ.
§ 44. В чл. 117 се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 1 се създава т. 7:
„7. е налице хипотезата по чл. 115а, ал. 2, т. 1.“
2. В ал. 2 думите „и процедурата е проведена съгласно изискванията на концесия без трансграничен интерес” се заличават.
§ 45. В чл. 118, ал. 2 се правят следните изменения и допълнения:
1. Създава се ново изречение второ: 
„В случаите по чл. 115а, ал. 2, т. 1 решението за прекратяване на процедурата винаги включва решение за провеждане на нова процедура.“
2. Досегашното изречение второ става изречение трето и в него след думата „решението” се добавя „за провеждане на нова процедура“.
§ 46. В чл. 119  ал. 2 се изменя така:
„(2) Към уведомлението се прилага протоколът на комисията по чл. 102, ал. 4, а при открита процедура – и протоколът по чл. 99, ал. 2.“
§ 47. Наименованието на глава четвърта се изменя така:
„Сключване на концесионен договор. Изпълнение на концесия“.
§ 48. В чл. 122, ал. 2 се правят следните изменения:
1. В т. 3 думите „концесия за строителство и на концесия за услуги“ се заменят с „концесията“.
2. Точка 4 се изменя така:
„4. описание на стопанските дейности, които се извършват с обекта на концесията – когато е приложимо;“.
§ 49. В чл. 123, ал. 1 думите „за концесия за строителство и за концесия за услуги“ се заличават.
§ 50. В чл. 124 се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 3 изречение първо се изменя така: 
„След публикуване на обявлението за възложена концесия в „Официален вестник” на Европейския съюз, съответно в „Държавен вестник“, определено от концедента длъжностно лице открива в Националния концесионен регистър партида на концесията и публикува в нея обявлението и концесионния договор.“
2. Създава се ал. 4:
„(4) Срокът за откриване на партида на концесията за концесия под европейския праг е до три работни дни от изпращане на обявлението за възложена концесия за публикуване в „Държавен вестник“. За концесия над европейския праг партида на концесията се открива в срок до три работни дни след получаване от Службата за публикации на Европейския съюз на съобщение за публикуване в „Официален вестник” на Европейския съюз, но не по-рано от 48 часа от потвърждението за получаване на обявлението от Службата за публикации на Европейския съюз.“
§ 51. В чл. 128 се правят следните изменения и допълнения:
1. Досегашният текст става ал. 1.
2. Създава се ал. 2:
„(2) При извършване на плащане от концедента концедентът е длъжен да приема и обработва електронни фактури, при условие че тяхното съдържание отговаря на изискванията по чл. 114, ал. 1 от Закона за данъка върху добавената стойност и фактурите съответстват на европейския стандарт за електронно фактуриране, одобрен с Решение за изпълнение (ЕС) 2017/1870 на Комисията от 16 октомври 2017 г. за публикуването на референтния номер на европейския стандарт за електронното фактуриране и на списъка на синтаксиси в съответствие с Директива 2014/55/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (ОВ, 
L 266/19 от 17 октомври 2017 г.), или на еквивалентен стандарт, с който е въведен. Фактурата е електронна, когато е издадена, предоставена и получена в структуриран електронен формат, който позволява автоматичното й електронно обработване.“
§ 52. В чл. 132, ал. 1 думите „поддържа на интернет страницата на“ се заменят „поддържа в“.
§ 53. В чл. 136, ал. 2 думите „При концесия за строителство и при концесия за услуги“ се заличават.
§ 54. В чл. 137, ал. 5 се правят следните изменения и допълнения:
1. В основния текст накрая се добавя „прави концесията съществено различна по характер от първоначално възложената, включително когато:“.
2. Точка 3 се изменя така:
„3. значително разширява обхвата на концесията;“.
§ 55. В чл. 138, ал. 4 думите „с дейностите по приложение № 2” се заменят със „със секторните дейности”.
§ 56. В чл. 139, ал. 1 след думите „и/или услуги“ съюзът „или” се заменя с „и“.
§ 57. В чл. 141, ал. 4 думите „с трансграничен интерес” и „със или без трансграничен интерес” се заменят съответно с „над европейския праг“ и „над или под европейския праг”, а думите „на интернет страницата на Националния” се заменят с „в Националния“.
§ 58. В чл. 145 се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 1:
а) създава се нова т. 1:
„1. договорът трябва да се измени по начин, който води до съществена промяна по смисъла на чл. 137, ал. 5;”
б) досегашните т. 1 и 2 стават съответно т. 2 и 3.
2. В ал. 2, т. 1 думите „при концесия за строителство, а при концесия за ползване“ се заличават.
§ 59. В чл. 182 думите „публичен орган” се заменят с „концедент или на оправомощен възлагащ орган, възложител или длъжностно лице“.
§ 60. В чл. 192 се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 1 думите „и за всяка възложена” се заменят с „по този закон и за всяка възложена или предоставена“.
2. В ал. 2, т. 5 в началото се добавя „решение за откриване на процедурата за определяне на концесионер и“, а накрая се поставя запетая и се добавя „обосновката на концесията, а за концесиите над европейския праг – и становището на специализираната дирекция от АМС по чл. 41, т. 5, буква „а“, заедно със справка за отразяване на препоръките, когато има такива“.
3. В ал. 3 се създават т. 10 и 11:
„10. протокол по чл. 153, ал. 2 или 3 и/или акт за прекратяване на концесионния договор, когато има такъв;
11. за концесиите над европейския праг, възложени по този закон – становището на специализираната дирекция от АМС по чл. 41, 
т. 5, буква „в“, заедно със справка за отразяване на препоръките, когато има такива.“
4. В ал. 4 думите „информацията по ал. 3, т. 8” се заменят с „информацията по ал. 3, т. 8 и 9“.
5. Създават се ал. 7 и 8:
„(7) Партида за процедура за определяне на концесионер се приключва с публикуването на решение на концедента за определяне на концесионер, съответно решение на концедента за прекратяване на процедурата, освен когато решението за прекратяване на процедурата включва решение за провеждане на повторна процедура.
(8) Партида за концесия се приключва с публикуването на документите по ал. 3, т. 10.“
§ 61. В чл. 193 се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 1 след думата „Откриването” се добавя „и приключването“.
2. В ал. 3 думите „поддържат на интернет страницата на“ се заменят с „поддържат в“.
§ 62. Създава се чл. 200а:
„Чл. 200а. В случаите по чл. 17, ал. 7, изречение второ, наказанията по чл. 195, 196 и 200 се налагат на оправомощеното длъжностно лице, съответно на оправомощения възлагащ орган или възложител.“
§ 63. В Допълнителните разпоредби се правят следните изменения и допълнения:
1. В § 1:
а) създава се нова т. 1:
„1. „Доминиращо влияние” е влияние, упражнявано от възлагащ орган спрямо публично предприятие или от възложител спрямо свързано предприятие, или от съвместно предприятие на възложители, създадено с цел да извършва само секторни дейности, спрямо свързано предприятие с един от тези възложители, при което упражняващият го:
а) притежава мажоритарния дял от записания капитал на предприятието;
б) контролира мнозинството от гласовете, свързани с акциите/дяловете, емитирани от предприятието, и
в) може да назначи повече от половината от членовете на административния, управителния или надзорния орган на предприятието.“;
б) досегашните т. 1-6 стават съответно т. 2-7;
в) създава се нова т. 8:
„8. „Изключително право” е право, предоставено от компетентен орган със съвместим с разпоредбите на Договора за Европейския съюз и с Договора за функционирането на Европейския съюз закон, подзаконов нормативен акт или влязъл в сила административен акт, в резултат на което упражняването нa дадена секторна дейност е ограничено до един икономически оператор и с което съществено се засяга възможността нa други икономически оператори дa извършват такава дейност.“;
г) досегашната т. 7 става т. 9;
д) създава се нова т. 10:
„10. „Класифицирана информация” е всяка информация или материал, независимо от формата, естеството или начина на предаване, за които е определено ниво на класификация или защита за сигурност и които в интерес на националната сигурност и съгласно законовите, подзаконовите и административните разпоредби в сила в съответната държава членка изискват защита срещу злоупотреба, унищожаване, отстраняване, разкриване, загуба или узнаване от неоправомощени лица или какъвто и да е друг вид увреждане.“;
е) досегашната т. 8 става т. 11;
ж) създава се нова т. 12:
„12. „Местни органи“ са всички органи на административните единици, попадащи в класификацията NUTS 3, и по-малките административни единици съгласно Регламент (ЕО) № 1059/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 г. за установяване на обща класификация на териториалните единици за статистически цели (NUTS) (ОВ, L 154/1 от 21 юни 2003 г.), наричан по-нататък „Регламент (ЕО) № 1059/2003”.“;
з) досегашните т. 9-14 стават съответно т. 13-18;
и) досегашната т. 15 става т. 19 и се изменя така:
„19. „Публично предприятие” е всяко предприятие, върху което възлагащите органи могат дa упражняват пряко или непряко доминиращо влияние поради собствеността или финансовото си участие в него, или поради правилата, които го уреждат.“;
к) създава се нова т. 20:
„20. „Публичноправна организация” е юридическо лице, което отговаря на следните условия:
а) създадено е с конкретната цел да задоволява нужди от общ интерес, които нямат промишлен или търговски характер;
б) финансира се с повече от 50 на сто от държавни, регионални или местни органи или от други публичноправни организации, или е обект на управленски контрол от страна на такива органи или организации, или има административен, управителен или надзорен орган, повечето от половината от членовете на който са назначени от такива органи или организации.
Нуждите от общ интерес имат промишлен или търговски характер, когато юридическото лице действа в нормални пазарни условия, стреми се да реализира печалба и понася загубите от извършване на дейността си.”;
л) създава се т. 21:
„21. „Регионални органи“ са всички органи на административните единици, изброени в неизчерпателен списък в класификациите NUTS 1 и 2 по Регламент (ЕО) № 1059/2003.“;
м) досегашната т. 16 става т. 22;
н) създават се т. 23, 24 и 25:
„23. „Свързано предприятие” е предприятие, чиито годишни отчети са консолидирани с тези на възложителя в съответствие със Закона за счетоводството, или всяко предприятие, което:
а) може да е пряко или непряко под доминиращото влияние от страна на възложителя, или
б) може да упражнява доминиращо влияние върху възложителя, или
в) заедно с възложителя попада под доминиращото влияние на друго предприятие поради собственост, финансово участие или правилата, които се прилагат към него.
24. „Синтаксис” е машинно четим език или диалект, който се използва за представяне на елементите на данните, съдържащи се в електронната фактура.
25. „Специално право” е право, предоставено от компетентен орган със съвместим с разпоредбите на Договора за Европейския съюз и с Договора за функционирането на Европейския съюз закон, подзаконов нормативен акт или влязъл в сила административен акт, в резултат на което упражняването нa дадена секторна дейност е ограничено до двама или повече икономически оператори и с което съществено се засяга възможността нa други икономически оператори дa извършват такава дейност.“;
о) досегашните т. 17-20 стават съответно т. 26-29.
2. В § 2 се създава т. 3:
„3. Директива 2014/55/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 г. относно електронното фактуриране при обществените поръчки (ОВ, L 133/1 от 6 май 2014 г.).“
§ 64. Приложение № 2 към чл. 8, ал. 2 става приложение № 2 към чл. 6, ал. 4 и в него се правят следните изменения и допълнения:
1. Наименованието се изменя така: 
„СЕКТОРНИ ДЕЙНОСТИ“.
2. Създава се т. 6:
„6. Дейности, свързани с експлоатация на географски район с цел:
а) добив на нефт или газ;
б) проучвания за или добив на въглища или други твърди горива.”
§ 65. Създава се приложение № 2а към чл. 26а, ал. 2, т. 2:
„Приложение № 2а
 към чл. 26а, ал. 2, т. 2

СПИСЪК НА ПРАВНИ АКТОВЕ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ, КОИТО ОПРЕДЕЛЯТ ПРОЦЕДУРИ С ОСИГУРЕНА ДОСТАТЪЧНА ПРЕДВАРИТЕЛНА ПРОЗРАЧНОСТ И ПРЕДОСТАВЕНИТЕ ВЪЗ ОСНОВА НА ТЯХ ПРАВА СЕ ОСНОВАВАТ НА ОБЕКТИВНИ КРИТЕРИИ

1. Директива 2009/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и за отмяна на Директива 2003/55/ЕО (ОВ, L 211/94 от 
14 август 2009 г.) – за процедури за издаване на разрешение за експлоатация на съоръжения за природен газ.
2. Директива 2009/72/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за отмяна на Директива 2003/54/ЕО (ОВ, L 211/55 от 14 август 2009 г.) – за разрешение или покана за подаване на оферта за изграждане на нови мощности за производство на електрическа енергия.
3. Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 г. относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата – за издаване на разрешения във връзка с пощенска услуга, която не е или не следва да е резервирана.
4. Директива 94/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 1994 г. относно условията за предоставяне и ползване на разрешения за проучване, изследване и производство на въглеводороди – за процедура за издаване на разрешение за извършване на дейност, включваща експлоатация на въглеводороди.
5. Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 г. относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета (ОВ, 
L 315/1 от 3 декември 2007 г.) – за обществени поръчки за услуги, възложени въз основа на конкурентна тръжна процедура по реда на 
чл. 5, параграф 3 от регламента, при условие че срокът на обществените поръчки е съобразен с чл. 4, параграф 3 или 4 от същия регламент.”
§ 66. В приложение № 4 към чл. 26 се правят следните изменения и допълнения:
1. Наименованието се изменя така: 
„КОНЦЕСИИ ЗА СТРОИТЕЛСТВО И КОНЦЕСИИ ЗА УСЛУГИ, ЗА КОИТО НЕ СЕ ПРИЛАГА ТОЗИ ЗАКОН“.
2. В раздел I:
а) точка 1 се изменя така:
„1. Концесии, възложени от възлагащ орган, включително когато извършва секторна дейност, на икономически оператор въз основа на изключително право, което е предоставено в съответствие с правилата за достъп до пазара, определени от Договора за функционирането на Европейския съюз, и от правни актове на Европейския съюз, определящи общи правила за достъп до пазара, приложими за секторните дейности.“;
б) в т. 2 думата „Договори“ се заменя с „Концесии“;
в) в т. 3 думите „Договори, които концедентът” се заменят с „Концесии, които възлагащият орган или възложителят“;
г) в т. 4:
аа) в основния текст думата „Договори“ се заменя с „Концесии“;
бб) в буква „г“  подбукви „аа“ и „бб“ се изменят така:
„аа) строителство и услуги, които са пряко свързани с военно оборудване или с чувствително оборудване;
бб) строителство и услуги, специално предназначени за военни цели или за чувствително строителство, или за чувствителни услуги“;”
д) в т. 5 и 6, в основния текст думата „Договори“ се заменя с „Концесии“;
е) в т. 7 думите „Договори, свързани с” се заменят с „Концесии, възложени от възлагащ орган, с които се възлага“;
ж) точка 8 се изменя така:
„8. Концесии, които, независимо от предмета им, се възлагат от възлагащ орган, включително когато извършва секторна дейност, на юридическо лице, за което са налице едновременно следните условия:
а) възлагащият орган сам или съвместно с един или повече други възлагащи органи или възложители упражнява върху юридическото лице контрол, подобен на този, който упражнява върху собствените си структурни звена;
б) повече от 80 на сто от дейността на юридическото лице е формирана от изпълнението на дейности, възложени от контролиращия възлагащ орган или възложител, или от негови обособени структури, или от други юридически лица, контролирани от него; когато контролът по буква „а” се упражнява от концедента съвместно с един или повече други възлагащи органи и възложители, дейността на юридическото лице е формирана от изпълнението на дейности, възложени от контролиращите възлагащи органи или възложители или от техни обособени структури, или от други юридически лица, контролирани от тях;
в) в юридическото лице няма пряко частно капиталово участие; по изключение се допуска пряко частно капиталово участие, когато такова се изисква от разпоредби на националното законодателство в съответствие с Договора за Европейския съюз и с Договора за функциониране на Европейския съюз и то не е свързано с контролни или блокиращи правомощия, и не оказва решаващо влияние върху дейността на юридическото лице.“;
з) в т. 9:
аа) в основния текст думата „концеденти“ се заменя с „възлагащи органи, включително когато някой от тях извършва секторна дейност”;
бб) в буква „в” думата „концеденти“ се заменя с „възлагащи органи“;
и) точка 10 се отменя.
3. В раздел II:
а) създават се нови т. 1 и 2:
„1. В случаите по т. 1 от раздел І, когато правните актове на Европейския съюз, определящи общи правила за достъп до пазара за определена секторна дейност, не предвиждат специални задължения относно прозрачността, при възлагане на концесия над европейския праг възложителят прилага съответно чл. 124, ал. 1 и 2.
2. В случаите по т. 4, буква „б” от раздел І критериите и редът за определяне наличието на основни интереси, свързани със сигурността на страната, които трябва да бъдат защитени при сключване на договор за концесия в областите отбрана и сигурност, се определят съответно при условията и по реда на наредбата по чл. 13, ал. 2 от Закона за обществените поръчки.“;
б) досегашната т. 1 става т. 3 и в нея:
аа) в буква „а” думата „концедентът” се заменя с „възлагащият орган“;
бб) в буква „б”:
ааа) в основния текст думата „концедентите“ се заменя с „възлагащите органи“;
ббб) в подбуква „аа“ думите „концеденти“ и „участващи концеденти“ се заменят съответно с „възлагащи органи или възложители” и с „от тях“; 
ввв) в подбуква „бб” думите „тези концеденти“ се заменят с „възлагащите органи“; 
ггг) в подбуква „вв” думата „концеденти“ се заменя с „възлагащи органи“;
в) досегашните т. 2-4 стават съответно т. 4-6.
4. В приложение № 8 към чл. 75, ал. 2, в т. 5 след думата „концесията“ се поставя точка и текстът докрая се заличава.
§ 67. В останалите текстове на закона думите „без трансграничен интерес“, „с трансграничен интерес“, „концесия с класифицирана информация“ и „концесии с класифицирана информация“ се заменят съответно с „под европейския праг“, „над европейския праг“, „концесия в областите отбрана и сигурност” и „концесии в областите отбрана и сигурност“.

Преходни и заключителни разпоредби

§ 68. (1) Възлагането на концесиите за ползване, за които до влизането в сила на този закон има издадено решение по чл. 71, ал. 1 за откриване на процедура за определяне на концесионер за концесия за ползване, се довършва по досегашния ред.
(2) Концесионните договори, които са сключени след провеждането на процедура по ал. 1, се изпълняват в съответствие с договорените в тях условия.
§ 69. Сключените до влизането в сила на този закон концесионни договори за концесия за ползване запазват действието си и се изпълняват в съответствие с договорените в тях условия.
§ 70. В Закона за водите (обн., ДВ, бр. 67 от 1999 г.; изм. и доп., бр. 81 от 2000 г., бр. 34, 41 и 108 от 2001 г., бр. 47, 74 и 91 от 2002 г., 
бр. 42, 69, 84 и 107 от 2003 г., бр. 6 и 70 от 2004 г., бр. 18, 77 и 94 от 
2005 г., бр. 29, 30, 36 и 65 от 2006 г.; попр., бр. 66 от 2006 г.; изм. и доп., бр. 105 и 108 от 2006 г., бр. 22 и 59 от 2007 г., бр. 36, 52 и 70 от 2008 г., бр. 12, 32, 35, 47, 82, 93, 95 и 103 от 2009 г., бр. 61 и 98 от 2010 г., бр. 19, 28, 35 и 80 от 2011 г., бр. 45, 77 и 82 от 2012 г., бр. 66 и 103 от 2013 г., 
бр. 26, 49, 53 и 98 от 2014 г., бр. 12, 14, 17, 58, 61, 95 и 101 от 2015 г., 
бр. 15, 51, 52 и 95 от 2016 г., бр. 12, 58 и 96 от 2017 г., бр. 55, 77, 98 и 103 от 2018 г., бр. 17, 25 и 61 от 2019 г. и бр. 21, 44 и 52 от 2020 г.) се правят следните изменения и допълнения:
1. В чл. 47а думите „концесия за услуги или концесия за ползване“ се заменят с „и концесия за услуги“.
2. В чл. 138в:
а) в ал. 1 се създава изречение второ: 
„Когато собственикът възлага концесия за язовира, се прилага чл. 20, ал. 5.“;
б) в ал. 2 думите „концесионерът или” и думите „за концесия или” се заличават.
3. В чл. 199б, ал. 3, т. 1 думата „отдаден” се заменя с „предоставен“.
4. В § 1, ал. 1, т. 17 от Допълнителните разпоредби думите „и/или стопанска оценка от Министерството на околната среда и водите“ се заличават.
§ 71. Закона за данъка върху добавената стойност (обн., ДВ, 
бр. 63 от 2006 г.; изм. и доп., бр. 86, 105 и 108 от 2006 г.; Решение № 7 на Конституционния съд от 2007 г. – бр. 37 от 2007 г.; изм. и доп., бр. 41, 52 , 59, 108 и 113 от 2007 г., бр. 106 от 2008 г., бр. 12, 23, 74 и 95 от 2009 г., бр. 94 и 100 от 2010 г., бр. 19, 77 и 99 от 2011 г., бр. 54, 94 и 103 от 
2012 г., бр. 23, 30, 68, 98, 101, 104 и 109 от 2013 г., бр. 1, 105 и 107 от 2014 г., бр. 41, 79, 94 и 95 от 2015 г., бр. 58, 60, 74, 88, 95 и 97 от 2016 г., бр. 85, 92, 96, 97 от 2017 г., бр. 24, 65 и 98 от 2018 г., бр. 24, 33, 96, 100, 101 и 102 от 2019 г. и бр. 14, 18, 52, 55, 71, 104 и 107 от 2020 г.), в чл. 3, ал. 5, т. 1, буква „м” думите „на концесия за строителство, концесия за услуги, концесия за ползване и” се заменят със съюза „или“, а думите „за добив” се заличават.
§ 72. В Закона за културното наследство (обн., ДВ, бр. 19 от 2009 г.; Решение № 7 на Конституционния съд от 2009 г. – бр. 80 от 
2009 г.; изм. и доп., бр. 92 и 93 от 2009 г., бр. 101 от 2010 г., бр. 54 от 2011 г., бр. 15, 38, 45, 77 и 82 от 2012 г., бр. 15 и 66 от 2013 г., бр. 98 от 2014 г., бр. 16, 52 и 74 от 2016 г., бр. 96 от 2017 г., бр. 7, 77, 89 и 98 от 2018 г., бр. 1 и 62 от 2019 г. и бр. 21 и 44 от 2020 г.), в чл. 90, ал. 3 се правят следните изменения:
1. Изречение второ се заличава.
2. В изречение трето думите „Когато концесията е за строителство или за услуги“ се заличават, а думите „на срока” се заменят с „относно срока“.
§ 73. В Закона за лечебните растения (обн., ДВ, бр. 29 от 
2000 г.; изм. и доп., бр. 23 и 91 от 2002 г., бр. 30 и 65 от 2006 г., бр. 94 от 2007 г., бр. 36 и 43 от 2008 г., бр. 80 и 103 от 2009 г., бр. 28 от 2011 г., 
бр. 82 от 2012 г., бр. 66 от 2013 г., бр. 98 от 2014 г. и бр. 58 и 96 от 
2017 г.), в чл. 3 думите „за ползване“ се заличават.
§ 74. В Закона за мерките срещу изпирането на пари (обн., ДВ, бр. 27 от 2018 г.; изм. и доп., бр. 94 от 2018 г., бр. 17, 34, 37, 42 и 94 от 2019 г. и бр. 18 и 69 от 2020 г.), в чл. 4, т. 24 след думата „общини“ се поставя запетая и се добавя „както и други възлагащи органи и възложители по смисъла на Закона за концесиите“.
§ 75. В Закона за морските пространства, вътрешните водни пътища и пристанищата на Република България (обн., ДВ, бр. 12 от 
2000 г.; изм. и доп., бр. 111 от 2001 г., бр. 24 и 70 от 2004 г., бр. 11, 45, 87, 88, 94, 102 и 104 от 2005 г., бр. 30, 36, 43, 65, 99 и 108 от 2006 г., бр. 41, 54 и 109 от 2007 г., бр. 67, 71, 98 и 108 от 2008 г., бр. 47 и 81 от 2009 г., бр. 61 и 88 от 2010 г., бр. 23 от 2011 г., бр. 32 и 53 от 2012 г., бр. 15, 28, 66 и 109 от 2013 г., бр. 24 и 98 от 2014 г., бр. 14 и 52 от 2015 г., бр. 26 от 2016 г., бр. 13, 58 и 96 от 2017 г., бр. 28 от 2018 г. и бр. 60 и 104 от 
2020 г.) се правят следните изменения:
1. В чл. 52, ал. 1 думите „за ползване“ се заличават.
2. В чл. 116а, ал. 3 думите „концесионния договор” се заменят с „концесията“.
§ 76. В Закона за насърчаване на инвестициите (обн., ДВ, бр. 97 от 1997 г.; попр., бр. 99 от 1997 г.; изм. и доп., бр. 29 и 153 от 1998 г., 
бр. 110 от 1999 г., бр. 28 от 2002 г., бр. 37 от 2004 г.; попр., бр. 40 от 
2004 г.; изм. и доп., бр. 34, 59, 65, 80, 82 и 86 от 2006 г., бр. 42 и 53 от 2007 г., бр. 69 от 2008 г., бр. 41 и 82 от 2009 г., бр. 18, 88 и 100 от 2010 г., бр. 38, 45 и 82 от 2012 г., бр. 15, 16 и 66 от 2013 г., бр. 98 от 2014 г., 
бр. 14, 32 и 61 от 2015 г., бр. 85 и 96 от 2017 г., бр. 20 от 2018 г., бр. 44 от 2019 г. и бр. 21 от 2020 г.), в чл. 13а, т. 2 думите „концесия за ползване по Закона за концесиите или за“ се заличават.
§ 77. В Закона за общинската собственост (обн., ДВ, бр. 44 от 1996 г.; изм. и доп., бр. 104 от 1996 г., бр. 55 от 1997 г., бр. 22 и 93 от 1998 г., бр. 23, 56, 64, 67, 69 и 96 от 1999 г., бр. 26 от 2000 г., бр. 34 от 2001 г., бр. 120 от 2002 г., бр. 101 от 2004 г., бр. 29, 30 и 36 от 2006 г., 
бр. 59, 63 и 92 от 2007 г., бр. 54, 70 и 100 от 2008 г., бр. 10, 17, 19 и 41 от 2009 г., бр. 87 от 2010 г., бр. 15 и 19 от 2011 г., бр. 45 и 91 от 2012 г., 
бр. 15 от 2013 г.; Решение № 6 на Конституционния съд от 2013 г. – 
бр. 65 от 2013 г.; изм. и доп., бр. 66 и 109 от 2013 г., бр. 98 и 105 от 
2014 г., бр. 13 и 43 от 2016 г., бр. 13 и 96 от 2017 г., бр. 77 от 2018 г.,  
бр. 60, 61 и 94 от 2019 г. и бр. 107 от 2020 г.), в чл. 8, ал. 2 се създава изречение второ: 
„С договор за наем не може да се възлагат строителство и/или услуги по смисъла на Закона за концесиите и на Закона за обществените поръчки, когато прогнозната стойност на приходите на наемателя за срока на договора е по-висока от европейския праг по смисъла на Закона за концесиите.“
§ 78. В Закона за пътищата (обн., ДВ, бр. 26 от 2000 г.; изм. и доп., бр. 88 от 2000 г., бр. 111 от 2001 г., бр. 47 и 118 от 2002 г., бр. 9 и 112 от 2003 г., бр. 6 и 14 от 2004 г., бр. 88 и 104 от 2005 г., бр. 30, 36, 64, 102, 105 и 108 от 2006 г., бр. 59 от 2007 г., бр. 43 и 69 от 2008 г., бр. 12, 32, 41, 42, 75, 82 и 93 от 2009 г., бр. 87 от 2010 г., бр. 19, 39, 55 и 99 от 2011 г., бр. 38, 44, 47 и 53 от 2012 г., бр. 15 и 66 от 2013 г., бр. 16, 53 и 98 от 2014 г., бр. 10, 14, 37, 61, 95 и 101 от 2015 г., бр. 30 и 75 от 2016 г., 
бр. 11, 89 и 96 от 2017 г., бр. 31, 80 и 105 от 2018 г., бр. 60 от 2019 г. и  бр. 14 и 60 от 2020 г.) се правят следните изменения:
1. В чл. 11, ал. 2 думите „за участие” се заменят с „концесията“.
2. В чл. 14, ал. 1 думите „Концесионната територия” се заменят с „Обектът на концесия“.
§ 79. В Закона за подземните богатства (обн., ДВ, бр. 23 от 
1999 г.; изм. и доп., бр. 28 от 2000 г., бр. 108 от 2001 г., бр. 47 от 2002 г., бр. 86 от 2003 г., бр. 28 и 94 от 2005 г., бр. 30, 36 и 37 от 2006 г., бр. 55 от 2007 г., бр. 70 от 2008 г., бр. 19 и 82 от 2009 г., бр. 46, 61 и 100 от 2010 г., бр. 19 от 2011 г., бр. 14 и 45 от 2012 г., бр. 66 от 2013 г., бр. 98 от 2014 г., бр. 14 и 56 от 2015 г., бр. 96 от 2017 г., бр. 77 и 98 от 2018 г. и бр. 79 от 2020 г.) се правят следните изменения и допълнения:

1. В чл. 23, ал. 4 се създава т. 4:
„4. в случаите по ал. 2, т. 6 кандидатът е представил доказателства, че не е преустановил дейността си и е в състояние да изпълни съответния договор съгласно законодателството за продължаване на стопанската дейност, приложимо в държавата, в която е установен.“
2. В чл. 90, ал. 7 думите „при условия и по ред, определен с наредбата по чл. 92е” се заменят с „в рамките на техните правомощия“.
§ 80. В Закона за устройство на Черноморското крайбрежие (обн., ДВ, бр. 48 от 2007 г.; изм. и доп., бр. 36 и 67 от 2008 г., бр. 19, 82 и 92 от 2009 г., бр. 45 и 82 от 2012 г., бр. 27, 28 и 66 от 2013 г.; Решение 
№ 12 на Конституционния съд от 2013 г. – бр. 105 от 2013 г.; изм. и доп., бр. 40 и 98 от 2014 г., бр. 9, 61 и 101 от 2015 г., бр. 20 и 36 от 2016 г., 
бр. 58, 96 и 103 от 2017 г., бр. 28 от 2018 г., бр. 56 и 60 от 2019 г. и бр. 21 от 2020 г.) се правят следните изменения и допълнения:
1. В чл. 8д  ал. 3 се отменя.
2. В чл. 8е, ал. 6 се създава т. 6:
„6. в случаите по ал. 4, т. 6 участникът е представил доказателства, че не е преустановил дейността си и е в състояние да изпълни концесията съгласно приложимите национални правила за продължаване на стопанската дейност в държавата, в която е установен.“
3. В чл. 8м, ал. 4 думите „раздел ХI“ се заменят с „раздел ХII“.
4. В чл. 8щ, ал. 7 думите „поддържа на интернет страницата на“ се заменят с „поддържа в“.
5. В чл. 8ю, ал. 4, т. 2 думите „§ 1, т. 16“ се заменят с „§ 1, т. 22“.

Законът е приет от 44-ото Народно събрание на ………..…... 2021 г. и е подпечатан с официалния печат на Народното събрание.

ПРЕДСЕДАТЕЛ НА
НАРОДНОТО СЪБРАНИЕ:

(Цвета Караянчева)

М  О  Т  И  В  И

към проекта на Закон за изменение и допълнение на Закона за концесиите

І. ПРИЧИНИ ЗА ПРИЕМАНЕТО НА ЗАКОН ЗА ИЗМЕНЕНИЕ 
И ДОПЪЛНЕНИЕ НА ЗАКОНА ЗА КОНЦЕСИИТЕ. ЦЕЛИ НА ЗАКОНОПРОЕКТА.
Основната причина за приемането на Закона за изменение и допълнение на Закона за концесиите (законопроекта) е установена необходимост от прецизирането на някои разпоредби, свързани с въвеждане на европейските изисквания в областта на концесиите и с отстраняване на констатирани несъответствия с правото на Европейския съюз. За целта със законопроекта се въвеждат допълнителни изисквания, произтичащи от Директива 2014/23/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 г. за възлагане на договори за концесия (Директива 2014/23/ЕС) и на Директива 2014/55/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 г. относно електронното фактуриране при обществените поръчки (Директива 2014/55/ЕС). Освен това се прие за целесъобразно в законопроекта да се включат предложения и за прецизиране на отделни разпоредби с цел улесняване на правоприлагането.
Допълнителните изисквания, произтичащи от Директива 2014/23/ЕС, се отнасят за следните групи изменения:
1. осигуряване на съответствие по отношение на кръга на обхванати субекти;
2. уточняване и прецизиране на разпоредбите, с които се определят изключенията относно приложното поле на закона спрямо определени концесии за строителство или концесии за услуги;
3. прецизиране на основанията за изключване и на условията за участие;
4. прецизиране на изискванията относно предоставяне на информация на кандидатите и участниците;
5. прецизиране на изискванията относно измененията на критериите за възлагане;
6. прецизиране на основанията за изменение на концесионните договори;
7. допълване на секторните дейности.

Във връзка с изложеното целите на законопроекта са Законът за концесиите (ЗК) да се приведе в пълно съответствие с изискванията на Европейското законодателство, както и прецизирането му с цел улесняване на правоприлагането. 
Предлаганите изменения и допълнения на ЗК не са съществени, доколкото не засягат основните принципи и философията на закона. Измененията не са многобройни, тъй като значителна част от тях представлява прецизиране на термини, които се срещат многократно в закона. В тази връзка не е налице хипотезата на чл. 11, ал. 1 от Закона за нормативните актове за отменянето на ЗК и за замяната му с нов.

ІІ. МОТИВИРАНЕ НА ОСНОВНИТЕ ИЗМЕНЕНИЯ И ДОПЪЛНЕНИЯ, ПРЕДЛОЖЕНИ СЪС ЗАКОНОПРОЕКТА, И АНАЛИЗ ЗА СЪОТВЕТСТВИЕТО ИМ С ПРАВОТО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
1. Осигуряването на съответствие с Директива 2014/23/ЕС по отношение на кръга на обхванати субекти:
За да се постигне пълно съответствие с изискванията на Директива 2014/23/ЕС, се предлага ЗК да се допълни (изменението на чл. 17, ал. 1 и 2) с посочване на всички възлагащи органи и възложители така, както са определени в чл. 6 и 7 от директивата, при запазване на установеното в националното законодателство правило за ограничаване на кръга на субектите, които може да възлагат концесии и да са страна по концесионен договор (изменението на чл. 17, ал. 3 от ЗК). Посоченото ограничаване се основава на принципа на оперативна самостоятелност на държавите членки и на националните публични органи, признат и потвърден в съображение 5 и в чл. 2, параграф 1 от Директива 2014/23/ЕС. В допълнение на посоченото, с въвеждането на понятията „възлагащ орган” и „възложител“ се създава възможност да се разграничат концесиите за дейностите, изброени в приложение № 2 към чл. 8, ал. 2 от ЗК, за които е предложено да се нарекат „секторни концесии“ (чл. 6, нова ал. 4). С изменението на чл. 3, ал. 2 от ЗК се дава отговор на въпроса кои са приложимите правила за възлагане на строителство и на услуги спрямо възлагащите органи и възложителите, които не са министри и кметове на общини – възлагане по реда на Закона за обществените поръчки (ЗОП). Със законопроекта се предлага допълнение на чл. 17, ал. 5, която става ал. 7, и на чл. 55 от ЗК, с което на възлагащите органи и възложителите се предоставя и допълнителна възможност – да предлагат възлагането на концесия, както и да им се възлага изпълнението на определени със ЗК правомощия на концедента.
Във връзка с разширяване кръга на субектите е и предложеният чл. 26а, с който се определя, че не са възложители по смисъла на ЗК лица, на които са предоставени специални или изключителни права чрез процедура, при която е била осигурена достатъчна публичност и предоставянето на правата е основано на обективни критерии. В приложение № 2а са изброени правните актове на Европейския съюз, които определят провеждането на такива процедури. 
За да се изяснят лицата, които имат статут на възлагащ орган и възложител, се предлагат и съответните определения за „доминиращо влияние“, „изключително право“, „местни органи“, „регионални органи“, „публичноправна организация“, „свързано предприятие” и „специално право” и се допълва определението за „публично предприятие“. Определението за „изключително право” се включва в Допълнителните разпоредби и се заличава от раздел І, т. 1 на приложение № 4 към чл. 26 от ЗК, защото вече ще бъде относимо и към разпоредби извън приложението.
Във връзка с разширяване на кръга на субектите се налагат предложените изменения в ЗК, с които навсякъде думите „публичен орган” се заменят с „възлагащ орган или възложител“. 
С гореизброените изменения и допълнения на ЗК се постига пълно съответствие с Директива 2014/23/ЕС относно кръга на субектите, което е видно и от справката за съответствие с европейското право.
2. Относно разпоредбите, с които се определят изключенията от приложното поле на закона спрямо определени концесии за строителство и/или концесии за услуги:
Във връзка с разширяване на кръга на субектите по ЗК се предлага прецизиране на разпоредби от приложение № 4 към чл. 26 от ЗК, с което се правят съответните уточнения за кои от субектите се прилага всяко изключение. Прецизирането на субектите, както и замяната на думите „договори за услуги“ или „договори“ съответно с „концесии за услуги“ или с „концесии“ води до пълно съответствие с изискванията на глава първа, раздел ІІ от Директива 2014/23/ЕС.
В раздел І, т. 1 от приложение № 4 към чл. 26 от ЗК като изключение от приложното поле на закона са посочени концесиите, които са възложени на икономически оператор въз основа на изключително право. За да се прилага това изключение, с чл. 10, параграф 1, ал. 2 от Директива 2014/23/ЕС е поставено условието изключителното право да е предоставено в съответствие с правилата за достъп до пазара, определени от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) и с правни актове на Европейския съюз, определящи общи правила за достъп до пазара, приложими за секторните дейности. С цел осигуряване на пълно съответствие с посочената разпоредба от Директива 2014/23/ЕС и с чл. 10, параграф 2, ал. 1 от нея е предложено прецизиране на т. 1 от раздел І от приложението, както и допълване на раздел ІІ от приложението с нова т. 1.
С чл. 10, параграф 6 от Директива 2014/23/ЕС е определено, че същата се прилага и за възлагането на концесии в областта на отбраната и сигурността по Директива 2009/81/ЕО, като в пет отделни букви са изброени изключенията. Изключенията по чл. 10, параграф 6, буква „а“, които са въведени в приложение № 4, раздел І, т. 4 от ЗК, са допустими само ако е изпълнено поставеното от директивата условие държавата членка да е установила, че „съответните основни интереси не могат да бъдат гарантирани чрез мерки с по-малка степен на намеса“. Изключенията по чл. 10, параграф 6, буква „а” от Директива 2014/23/ЕС са аналогични на изключенията по чл. 13, ал. 1, т. 13, букви „а", „е” и „ж” и чл. 149, ал. 1, т. 2 от ЗОП, за които, по делегация от чл. 13, ал. 2 от същия закон, е приета Наредбата за критериите и реда за определяне наличието на основни интереси в случаите по чл. 13, ал. 1, т. 13, букви „а”, „е” и „ж” и чл. 149, ал. 1, т. 2 от Закона за обществените поръчки, които трябва да бъдат защитени при сключване на договор за обществена поръчка или при провеждане на конкурс за проект. В тази връзка се предлага допълване на раздел ІІ от приложение № 4 към 
чл. 26 от ЗК с нова т. 2, с която се определя, че критериите и редът за определяне наличието на основни интереси, свързани със сигурността на страната, които трябва да бъдат защитени при сключване на договор за концесия в областите отбрана и сигурност, се определят съответно при условията и по реда на наредбата по чл. 13, ал. 2 от Закона за обществените поръчки. 
В раздел І, т. 8 от приложение № 4 към чл. 26 от ЗК като изключение от приложното поле на закона са посочени концесии между субекти в публичния сектор, определени в чл. 17, параграф 1 и 3 от Директива 2014/23/ЕС. За да се осигури съответствие с буква „б” от посочените параграфи на директивата, е предложена редакция на т. 8, буква „б” от раздел І на приложението. Освен това е предложено изменение и на буква „в” от същата т. 8, за да се осигури изпълнение на условието по чл. 17, параграф 1, буква „в” и параграф 3, буква „в” от директивата – в юридическото лице не се допуска пряко частно капиталово участие, като е определено, че по изключение такова е допустимо, когато се изисква от разпоредби на националното законодателство в съответствие с Договора за Европейския съюз и с Договора за функциониране на Европейския съюз и (i) не е свързано с контролни или блокиращи правомощия, и (ii) не оказва решаващо влияние върху дейността на юридическото лице. 
Във връзка с прецизирането на изключенията и с премахването на концесиите за ползване със законопроекта се предлага и редакция на чл. 1, ал. 2 от ЗК.
3. Относно прецизирането на основанията за изключване.
Основанията за изключване са определени с чл. 60 от ЗК, като едно от тях, посочено в чл. 60, ал. 2, т. 7, е обявена несъстоятелност или ликвидация, или открито производство по несъстоятелност на кандидата или участника, или наличие на сходна процедура съгласно законодателството на държавата, в която е установен. Така определено, основанието съответства на посоченото в чл. 38, параграф 7, буква „б” от Директива 2014/23/ЕС. Втората част от посочената разпоредба от директивата предвижда възможността възлагащият орган или възложителят (концедентът) по собствена преценка да реши да не изключва участник, който отговаря на изброените хипотези, „когато е установил, че въпросният икономически оператор ще е в състояние да изпълни концесията, като се вземат предвид приложимите национални правила и мерки за продължаване на стопанската дейност в такива случаи“. За да се постигне пълно съответствие с чл. 38, параграф 7, буква „б” от Директива 2014/23/ЕС и по-специално – с втората част от разпоредбата, е предложено допълване на чл. 60, ал. 4 със създаването на т. 7.
В чл. 60, ал. 3 от ЗК като основание за изключване са определени и обстоятелствата, които са установени при провеждане на процедурата за определяне на концесионер. Две от тях – тези по т. 4 и 5, се отнасят до всяка концесия с класифицирана информация, вместо до концесиите в областите отбрана и сигурност по Директива 2009/81/ЕО, към които препраща разпоредбата на чл. 38, параграф 7, буква „и” от Директива 2014/23/ЕС. При извършения анализ на разпоредбите на ЗК се установи, че така, както са дефинирани концесиите с класифицирана информация (в чл. 12 ), е възможно да се приеме, че обхватът им е по-широк от концесиите в областта на отбраната и сигурността съгласно Директива 2009/81/ЕО и Директива 2014/23/ЕС. За да се предотврати възможността да се твърди несъответствие с посочените директиви, навсякъде в ЗК понятието „концесия с класифицирана информация“ е заменено с понятието „концесия в областите отбрана и сигурност“, а 
чл. 12 е изцяло изменен. 
С чл. 38, параграф 2 от Директива 2014/23/ЕС е предвидено следното: „По отношение на финансовото състояние възлагащият орган или възложителят може да изиска икономическият оператор и тези субекти да носят обща отговорност за изпълнението на договора.” В тази връзка, за да е налице пълно съответствие с посочената разпоредба от директивата, е предложено изменение на чл. 63, ал. 3 от ЗК, като императивното изискване за солидарна отговорност на третото лице е заменено с възможност, преценката за прилагането на която е поставена в оперативната самостоятелност на съответния концедент.
4. Относно прецизирането на изискванията за предоставяне на информация на кандидатите и участниците:
С чл. 40, параграф 1 от Директива 2014/23/ЕС е въведено изискване за своевременно уведомяване на всеки кандидат и участник „за взетите решения относно възлагането на концесия, включително името на спечелилия оферент, основанията за отхвърляне на заявлението или офертата му и основанията за всяко решение да не се възлага договор…“. С чл. 119, ал. 2 от ЗК е поставено императивното условие към уведомлението за прието решение за определяне на концесионер, съответно за решение за прекратяване на процедурата, да се приложи протоколът по чл. 104, ал. 1 от ЗК за отваряне на предложенията, разглеждане и оценяване на офертите и класиране на участниците. Съгласно чл. 102, ал. 5 от ЗК при откритата процедура решението, с което се определят офертите, които не се оценяват, се съобщава на заинтересованите участници с решението за определяне на концесионер, съответно за прекратяване на процедурата. За да се въведе напълно цитираната разпоредба на чл. 40, параграф 1 от Директива 2014/23/ЕС относно уведомяване за основанията за отхвърляне на заявленията, е предложено допълване на чл. 119, ал. 2. Тъй като съгласно чл. 81, ал. 3 от ЗК всяко решение на комисията за провеждане на процедурата следва да се мотивира, а мотивите – да се включат в протокол, с предоставянето на протоколите, предвидено с допълнения чл. 119, ал. 2, се осигурява пълно съответствие с чл. 40, параграф 1 от Директива 2014/23/ЕС. Доколкото предоставянето на съответните протоколи на кандидатите и участниците е императивно определено, не е необходимо да се въвежда изискването на чл. 40, параграф 1, ал. 2 от Директива 2014/23/ЕС изброената в ал. 1 на разпоредбата информация да се предоставя „по искане на заинтересованата страна“.
С чл. 40, параграф 2 от Директива 2014/23/ЕС е въведено изключение от задължението за предоставяне на информацията по параграф 1 „когато разкриването ѝ би попречило на правоприлагането или би било в противоречие с обществения интерес, би увредило законните търговски интереси на публични или частни икономически оператори или би накърнило лоялната конкуренция между тях“. Това изключение не е включено в ЗК, поради което със законопроекта се предлага допълване на чл. 81 с ал. 5, с която, аналогично на чл. 124, 
ал. 3 от ЗК, е поставено изискването за всяко предвидено със закона прилагане на протокол на комисията към уведомление до кандидатите или до участниците, протоколът да се предоставя в заверено от член на комисията копие, в което е заличена защитената със закон информация, чувствителната информация, както и информацията, определена като поверителна, и е посочено основанието за заличаването.
5. Относно прецизирането на изискванията относно измененията на критериите за възлагане.
С чл. 41, параграф 3 от Директива 2014/23/ЕС е поставено изискване за изброяване на критериите за възлагане „по значението им в низходящ ред“. С ал. 2 на същия параграф е предвидена възможност за изменение на поредността на критериите за възлагане по значение, когато е получена „оферта, предлагаща новаторско решение с изключително високо равнище на функционално изпълнение, което добросъвестен възлагащ орган или възложител не би могъл да предвиди”. По аргумент от чл. 54, ал. 2-4 от ЗК националният законодател е преценил, че новаторско решение е възможно да е налице само при провеждане на състезателна процедура с договаряне и при състезателен диалог. В тази връзка националният законодател се е възползвал от възможността да осигури гъвкавост на концедентите само при тези процедури, като с чл. 70, ал. 3 от ЗК е допуснал при тяхното провеждане определянето на относителната тежест на критериите за възлагане да се извърши на един по-късен етап, когато ще е налице информация за възможността да се приложи новаторско решение. Доколкото националният законодател е предвидил само последващо определяне на относителната тежест на критериите за възлагане, но не и изменение на поредността на критериите по значение за възлагане, е необходимо допълване на ЗК с цел въвеждане на посоченото изискване на Директива 2014/23/ЕС. В тази връзка със законопроекта се предлага в глава трета на ЗК да се създаде нов раздел ХІ „Изменение на поредността на критериите за възлагане“. Във връзка с изискването на директивата за публикуване на ново обявление, когато първоначалните критерии са били публикувани „едновременно с обявлението за концесията“, е предложено и допълнение на чл. 117, ал. 1 с точка 7, с което еднозначно се определя, че възникването на основание за изменение на поредността на критериите за възлагане при открита процедура е абсолютна предпоставка за прекратяване на процедурата, както и допълнение на чл. 118, ал. 2, съгласно което решението за прекратяване на процедурата винаги включва решение за провеждане на нова процедура.
6. Относно прецизирането на основанията за изменение на концесионните договори.
С чл. 139, ал. 1 от ЗК е уредено едно от допустимите изменения на концесионен договор, като са посочени две условия, при наличието на които изпълнението на допълнително строителство и/или услуга от концесионера не може да бъде възложено на друг концесионер. В чл. 43, параграф 1 от Директива 2014/23/ЕС изброените в чл. 139, ал. 1 от ЗК условия са кумулативни, поради което се предлага, с цел привеждане в пълно съответствие, съюзът „или” между т. 1 и 2 да се замени със съюза „и“. 
С чл. 43, параграф 4 от Директива 2014/23/ЕС е определено кога изменение на концесионен договор е съществено и съответно – не е допустимо. В разпоредбата е определено общо изискване, според което, за да бъде съществено, изменението трябва да прави концесията съществено различна по характер от първоначално възложената. В транспониращия текст на чл. 137, ал. 5 от ЗК такова общо изискване не е включено, а в четири точки са изброени отделни случаи на съществени изменения, едно от които (в т. 3) се отнася до промяна на предмета на концесията и на цялостния й характер. При отсъствието на посоченото в директивата общо изискване списъкът от съществени изменения се явява изчерпателен, а би следвало – предвид общото изискване от директивата – да е само ориентировъчен. В съображение 75 на Директива 2014/23/ЕС е посочено следното: „Нова процедура за възлагане на концесия се изисква в случай на съществени изменения в първоначалната концесия, по-специално в обхвата и съдържанието на взаимните права и задължения на страните, включително разпределението на правата върху интелектуалната собственост. Такива изменения указват намерението на страните да предоговорят основни срокове или условия на тази концесия. Такъв е по-специално случаят, когато изменените условия биха повлияли на резултата от процедурата, ако бяха включени в първоначалната процедура.“ Примери за промяна в естеството (цялостния характер) на концесията са изброени в съображение 76 на Директива 2014/23/ЕС, отнасящо се до хипотезата на чл. 43, буква „в” от Директива 2014/23/ЕС: „при замяна на строителството, което трябва да се извърши, или на услугите, които трябва да се предоставят, с нещо друго или при коренна промяна на вида на концесията, тъй като в такава ситуация може да се предположи хипотетично влияние върху резултата“. В същото съображение като примери за промяна на характера на концесията са посочени замяна „с нещо друго” на строителството, което трябва да се извърши, или на услугите, които трябва да се предоставят, или при коренна промяна на вида на концесията, „тъй като в такава ситуация може да се предположи хипотетично влияние върху резултата“. В този случай под резултат следва да се разбира резултатът от концесията предвид въведеното с директивата ограничение на увеличението на стойността на концесията до 50 на сто спрямо първоначалната стойност. Изложеното сочи, че следва да се прави разграничение между промяна, която прави концесията съществено различна по характер от първоначално възложената, и промяна, която води до промяна на цялостния характер на концесията. В първия случай Директива 2014/23/ЕС определя промяната като самостоятелна и абсолютна отрицателна предпоставка за изменение на концесионния договор (чл. 43, параграф 4, въведен в чл. 137, ал. 5 от ЗК). Във втория случай, за да бъде допустимо изменението на концесионния договор, освен отсъствие на промяна на цялостния характер на концесията следва да са изпълнени и други условия (чл. 43, параграф 1, буква „a“, буква „в“, т. (ii) и параграф 2, ал. 2 от Директива 2014/23/ЕС, въведени съответно в чл. 137, ал. 1, т. 1, 
чл. 138 и чл. 139 от ЗК). Тъй като понастоящем ЗК не прави разграничение между посочените от Директива 2014/23/ЕС хипотези, със законопроекта се предлагат изменения на чл. 137, ал. 5 с цел правилно въвеждане на изискванията на чл. 43 от директивата. С едното изменение се въвежда посоченото общо изискване относно промяната – да прави концесията съществено различна по характер от първоначално възложената, а с второто (това по т. 3) – значително да разширява обхвата на концесията.
7. Съгласно чл. 44 от Директива 2014/23/ЕС държавите членки трябва да осигурят на възлагащите органи и възложителите да прекратяват концесионен договор, ако е налице едно или повече от три изброени условия. Условията по букви „б” и „в” на чл. 44 от Директива 2014/23/ЕС са възпроизведени в чл. 145, ал. 1, в точки 1 и 2. За да се осигури пълно съответствие с директивата, се предлага разпоредбата да се допълни с нова т. 1, с която да се въведе и условието по чл. 44, буква „а” от директивата.
8. Относно допълването на секторните дейности.
В приложение № 2 към чл. 8, ал. 2 от ЗК не са включени дейностите по т. 6 от Приложение ІІ към Директива 2014/23/ЕС, за което е преценено, че представлява недопустимо ограничаване на приложното поле на директивата. В приложение № 2 към чл. 8, ал. 2 от ЗК са изброени т.нар. „секторни“ дейности, които се извършват от възложители и за които тези възложители възлагат концесии. С чл. 25, ал. 1 от ЗК концесиите за подземни богатства са изключени от обхвата на ЗК, като е определено, че се предоставят и изпълняват при условията и по реда на Закона за подземните богатства (ЗПБ). При проведени технически консултации с Европейската комисия бе потвърдено, че няма да се счита за ограничаване на приложното поле на Директива 2014/23/ЕС, ако България запази статуквото концесиите за добив на нефт и на газ, както и проучванията и добивът на въглища и на други твърди горива да се възлагат от българската държава по реда на ЗПБ, ако приложение № 2 към чл. 8, ал. 2 от ЗК се допълни в съответствие с т. 6 от приложение ІІ към Директива 2014/23/ЕС. В тази връзка със законопроекта е предложено допълване на посоченото приложение с т. 6.
9. Относно прецизирането на някои понятия и изисквания с цел улесняване на правоприлагането, необходимостта от което е установена при прилагане на ЗК:
Със законопроекта се предлага понятията „концесия с трансграничен интерес” и „концесия без трансграничен интерес” да се заменят съответно с „концесия над европейския праг“ и с „концесия под европейския праг“. Използваните в ЗК понятия е възможно да създадат впечатление, че концесиите под европейския праг априори са без трансграничен интерес, което би било в противоречие с постоянната практика на Съда на Европейския съюз, съгласно която при възлагането на поръчки, които поради стойността си не попадат в приложното поле на директивите от областта на обществените поръчки „все пак трябва да се прилагат основните правила и общите принципи на Договора за функционирането на Европейския съюз…, доколкото тези поръчки са от сигурен трансграничен интерес“. Във връзка с изложеното изменението на посочените понятия има за цел да се избегне всякакво съмнение, че националният законодател ограничава приложното поле на основните правила и общите принципи на Договора за функционирането на Европейския съюз за концесиите, дефинирани като такива без трансграничен интерес. 
Със законопроекта се предлагат изменения и допълнения в ЗК, свързани с определянето на обекта на концесията и на свързаните с него права на експлоатация, които се предоставят на концесионера, необходимостта от които е установена при анализ на прилагането на ЗК. На първо място се предлага допълнение на чл. 15, ал. 1 от ЗК с изречение второ, с което се определя, че към обекта на концесията за строителство може да се включат и един или повече други строежи, които са функционално свързани с използването по предназначение на строежа – обект на концесията, както и строежи, чрез които се предоставят услуги или изпълняват други стопански дейности, включени в предмета на концесията. Практиката показа, че във всички случаи досега, когато се възлага концесия за строителство, освен строежът, за който се възлага конкретно строителство и който е дефиниран от ЗК като „обект на концесията“, на концесионера се възлага предоставянето на услуги и поддържането и на други строежи, които отговарят на посочените в предложеното допълнение условия. За да не се налага тези строежи да се квалифицират като принадлежности по смисъла на чл. 16, ал. 3, е необходимо ЗК да уточни, че те са част от обекта на концесията. Във връзка с това, в чл. 7, ал. 4 и навсякъде в ЗК, където се визират приходи от предоставяни чрез строежа услуги, думите „чрез строежа” се заменят с „чрез обекта на концесията“. 
В чл. 7, ал. 4 от ЗК думите „друга стопанска дейност” са заменени с „една или повече стопански дейности“, за да се отговори на нуждите от практика на концесионера да се предоставя правото да извършва и повече от една стопанска дейност като част от правото на експлоатация на обекта на концесията или на услугите. 
Относно мониторинга и предварителния контрол за спазване на изискванията за възлагане на концесии, които се извършват от специализираната дирекция от АМС, се предлага същият да се извършва само за концесиите над европейския праг. Извършването на мониторинг е изискване на Директива 2014/23/ЕС, което цели осигуряване на нейното правилно и ефикасно изпълнение (чл. 45 от директивата). Тъй като изискванията на директивата, включително за извършването на мониторинг, обхващат само концесиите над европейския праг, целесъобразно е мониторингът по ЗК да се ограничи само до тези концесии, включително за да се освободи човешки ресурс за по-качествено и всеобхватно извършване на мониторинга. Предварителният контрол е решение на националния законодател, което не е свързано с изисквания на Директива 2014/23/ЕС. Тъй като целта на предварителния контрол е да осигури на най-ранен етап спазване на изискванията за възлагане на концесии, за него е целесъобразно да бъде съсредоточен само до концесиите над европейския праг, за да се предотвратят нарушения по глава седма от ЗК. За да е безспорно ясно в кой момент специализираната дирекция от АМС издава становището по чл. 41 т. 5, буква „а”, в чл. 71 е създадена нова ал. 3.
Със законопроекта се предлага да се допълни нова хипотеза, при която кандидатът или участникът може да докаже изпълнението на поставените от концедента изисквания с възможностите на трети лица, като в чл. 63, ал. 1 след думата „изисквания“ е добавено „по чл. 61, ал. 2 и 3“. Изискванията по чл. 61, ал. 2 и 3 от ЗК са условия за участие, които са необходими за изпълнение на концесионния договор, съответно – вписване в съответен професионален или търговски регистър, притежаването на специално разрешение или членуването в определена организация. Предвид обстоятелството, че по правило с концесията се възлага изпълнение на разнообразни дейности, които често включват както предоставянето на услуги, така и изпълнението на строителство, едновременното изпълнение от кандидатите/участниците на изискванията по чл. 61, ал. 2 и 3 в определени случаи може да се окаже ограничаващо условие, тъй като за да отговори едновременно на всички от посочените условия за участие икономическият оператор може да бъде принуден да участва в процедурата за определяне на концесионер под формата на група от икономически оператори по смисъла на чл. 18, ал. 2 от ЗК. Като се вземе предвид, че с посочения чл. 18, ал. 2 от ЗК на икономическите оператори е предоставено правото изключително и само те да определят дали да участват в процедурата самостоятелно или като се сдружават в избрана от тях форма, както и обстоятелството, че имат правото свободно да избират ползването на подизпълнители, би следвало ЗК да предостави на операторите и правото да избират как да отговорят на изискванията, които са необходими за изпълнение на концесионния договор - чрез участие в група или като разчитат на трети лица. По този начин ще се предотврати възможността да се оспорва процедурата за определяне на концесионера поради поставянето на ограничаващи условия, които са непропорционални или водят до неравнопоставеност.
При извършване на предварителния контрол за спазване на изискванията за възлагане на концесии специализираната дирекция от АМС установи, че в значителна част от проверяваните проекти като критерий за възлагане се определя критерият „най-висока цена на инвестициите“. Така определеният критерий не съответства на чл. 69,  ал. 2, т. 1, букви „в” и „г“, с които като възможни критерии за възлагане, свързани с предмета на концесията, са определени съответно „най-ниска цена на строителството“ и „най-ниска цена на предоставяните услуги“. Освен това, при оценяването на най-високата цена на инвестицията не би могло да определи икономически най-изгодната оферта при най-добро съотношение „качество-цена“, каквото е изискването на чл. 68,   ал. 1 от ЗК. Във връзка с изложеното със законопроекта се предлага в чл. 69 да се създаде ал. 3, с която да се въведе забрана за определяне на най-високия размер на инвестициите като критерий за възлагане.
Предложено е изменение на чл. 70, ал. 3, с което се отстранява неточност, изразяваща се в това, че при състезателна процедура с договаряне се изпраща покана за подаване на предварителни оферти, а покана за подаване на оферти се изпраща само при процедурата състезателен диалог (чл. 53, ал. 2, т. 1 и ал. 3, т. 3 от ЗК).
Със законопроекта се прецизират две разпоредби, свързани с дейността на комисията за провеждане на процедурата за определяне на концесионер (комисията). Първото прецизиране е предложеното допълнение на чл. 81, ал. 2, с което се отстранява технически пропуск – когато комисията е упражнила правото си по чл. 81, ал. 1, т. 8 от ЗК да предложи на концедента да удължи срока за получаване на заявления, на предварителни оферти или на оферти, концедентът да може да одобри обявление за поправка. Второто прецизиране е относно протокола, в който се отразяват действията на комисията и приетите от нея решения. Видно от раздели VІІІ-Х на глава трета, за комисията следва да съставя отделни протоколи – за конкретно изброени действия. Поради тази причина се предлага в чл. 81, ал. 3 думата „протокол“ да се замени с „протоколи” с уточнението, че особеното мнение на член на комисията против определено решение се отразява в съответния протокол.
Със законопроекта се предлага изменение на чл. 103, ал. 4 от ЗК, с което да отпадне задължението на комисията да следи служебно за наличие на основание за изключване до приключване на процедурата за определяне на концесионер. Мотивите за предложението са по целесъобразност, тъй като изпълнението на това задължение измества фокуса на правомощията на комисията към изпълнението на дейности, свързани с непрекъсната проверка на декларирани от кандидатите и участниците факти и обстоятелства, отнасящи се до основанията за изключване. Това задължение би следвало да се ограничи само до основанията за изключване по чл. 60, ал. 3 от ЗК – обстоятелства, които са установени от комисията при провеждане на процедурата. Относно основанията за изключване по чл. 60, ал. 3 от ЗК законът предвижда гаранции, че концесионен договор няма да се сключи с икономически оператор, за когото е налице основание за изключване, тъй като преди сключване на договора операторът, определен за концесионер, следва да представи на концедента доказателства, които удостоверяват декларираните със заявлението факти и обстоятелства относно основанията за изключване (чл. 121, ал. 1). 
Предложените със законопроекта изменения и допълнения на чл. 124 целят отстраняване на неточност, която е налице при концесиите над европейския праг. Съгласно чл. 76, ал. 3 от ЗК са определени условията, при които се извършва публикуването на обявление за възложена концесия над европейския праг, с което е въведено изискването на чл. 33, параграф 4 от Директива 2014/23/ЕС тези обявления да не се публикуват на национално равнище преди публикуването им в „Официален вестник” на Европейския съюз или поне не преди изтичането на 48 часа от потвърждение от Службата за публикации на ЕС за получаване на обявлението. С чл. 124, ал. 3 посоченото изискване на Директива 2014/23/ЕС не е коректно съобразено, тъй като се предвижда откриването на партида за концесия и публикуването в нея на решението за определяне на концесионер и на концесионния договор да се извърши „в деня на изпращането за публикуване на обявлението за възложена концесия“. Така, макар да не е предвидено в същия ден да се публикува и обявлението, публикуването на концесионния договор и на решението за определяне на концесионер би могло да се приеме за нарушение на изискването на чл. 33, параграф 4 от Директива 2014/23/ЕС. С предложените изменения се предотвратява възможността да се твърди нарушение и се конкретизира редът за откриване на партида за двата вида концесии – над и под европейския праг.
Съгласно чл. 51 от ЗК възлагането на концесията включва извършване на подготвителни действия, провеждане на процедура за определяне на концесионер и сключване на концесионен договор. От изложеното следва, че сключването на договора не е етап от неговото изпълнение, поради което се предлага в заглавието на глава четвърта в началото да се допълни „Сключване на концесионен договор“.
10. На 16 април 2014 г. е приета Директива 2014/55/ЕС. Директивата въвежда европейски стандарт за семантичен модел на данните за основните елементи на електронната фактура, който е приложим по отношение на електронните фактури, издавани при изпълнение на договори за концесии с плащания от концедентите. Съгласно чл. 7 от Директива 2014/55/ЕС държавите членки следва да гарантират, че възлагащите органи и възложителите ще могат да получават и обработват съвместимите с този стандарт електронни фактури, които отговарят на определени видове синтаксис, съгласно приложение към Решение 2017/1870 на Европейската комисия за публикуването на референтния номер на европейския стандарт за електронно фактуриране и на списъка на синтаксиси в съответствие с Директива 2014/55/ЕС. Изискването на чл. 7 от директивата е транспонирано в чл. 128, ал. 2 от ЗК, който регламентира задължение на концедентите за приемане и обработване на електронни фактури и определя коя фактура е електронна. В § 1, т. 24 от Допълнителните разпоредби е предложено определение на понятието синтаксис, което е в съответствие с чл. 2, т. 4 от Директива 2014/55/ЕС.
11. В мотивите към законопроекта на действащия закон за концесиите (сигнатура в Народното събрание № 754-01-13) е посочено, че възможността да се възлага ползването на държавната и общинската собственост е запазена, за да се изпълни нормата на чл. 18, ал. 5 от Конституцията на Република България. Пак там е посочено, че „за да се отграничава от „директивните“ концесии за строителство и за услуги, този вид концесия е наречен концесия за ползване“. Концесията за ползване е определена с чл. 9 от ЗК, като съществените й елементи са: възмездно предоставяне от публичен орган на икономически оператор на правото да извършва определена стопанска дейност с обект, който е публична държавна или публична общинска собственост; забрана да се възлага изпълнение на строителство или предоставяне и управление на услуги; задължение на концесионера да заплаща на концедента концесионно възнаграждение и да поеме задължение за изпълнение на инвестиционна програма, с която осигурява поддържането на обекта в експлоатационна годност. Практиката по прилагане на ЗК показа, че при всяка концесия, която се квалифицира като концесия за ползване, концедентът определя минимални изисквания относно съдържанието на инвестиционната програма, която концесионерът следва да изпълнява за срока на концесията. Тези минимални изисквания винаги включват изпълнение най-малко на строителни и монтажни работи, които са включени в Приложение № І (Списък на дейностите, посочени в чл. 5, 
т. 7) от Директива 2014/23/ЕС. Освен това, поддържането на обекта в експлоатационна годност във всички случаи предполага най-малкото изпълнение на услуга по управление на активи. Посоченото води до извода, че разграничаването на концесиите за ползване като самостоятелен вид концесия и изначалното им определяне с чл. 11, ал. 2 като концесии без трансграничен интерес води до риск от неизпълнение на ангажиментите на Република България за въвеждане на изискванията на Директива 2014/23/ЕС за всяка концесия, която е на стойност над европейския праг. За да се изключи настъпването на такъв риск, е необходимо концесията за ползване да отпадне от ЗК. В зависимост от конкретните потребности, чрез концесия за строителство или концесия за услуги винаги на концесионера може да се предостави правото да извършва стопански дейности, които са различни от възложените за изпълнение. Чрез предложеното отпадане на концесиите за ползване, от една страна, ще се предотврати неизпълнение на изискванията на европейското законодателство, а от друга – ще се улеснят концедентите при класифициране на концесията или като концесия за строителство, или като концесия за услуги. Друг аргумент да отпадне концесията за ползване е обстоятелството, че към настоящия момент извън приложното поле на ЗК са концесиите за добив на подземни богатства и на минерални води, както и концесиите за морски плажове. За тези природни ресурси, концесиите за които имат своите особености, законодателят вече е преценил, че е целесъобразно да се предоставят на концесия по ред, определен със специалните закони – съответно със Закона за подземните богатства, Закона за водите и Закона за устройството на Черноморското крайбрежие.
Със законопроекта е предложено допълнение на чл. 8, ал. 1 от ЗК с изречение второ, с което еднозначно се определя, че експлоатацията на услугите включва и правото на концесионера да извършва една или повече стопански дейности, различни от услугите, които са възложени за предоставяне и управление. Предложеното допълнение е резултат от анализираната практика по прилагане на ЗК, която сочи, че такова право е необходимо да се предостави на концесионера в преобладаващия брой случаи, за да се осигурят достатъчно приходи, а оттам – и съответна възвръщаемост на вложените инвестиции. С допълнението се дава възможност да се осигурят адекватни възможности за възлагане на концесия за обекти, които са държавна или общинска собственост, и за тяхното възстановяване и/или поддържане в експлоатационна годност са необходими средства, възстановяването на които не би било възможно само от предоставяне на възложените услуги.
12. Със законопроекта се предлагат изменения в Закона за водите (ЗВ), Закона за данъка върху добавената стойност, Закона за културното наследство, Закона за лечебните растения, Закона за мерките срещу изпирането на пари, Закона за морските пространства, вътрешните водни пътища и пристанищата на Република България, Закона за насърчаване на инвестициите, Закона за общинската собственост (ЗОС), Закона за подземните богатства (ЗПБ), Закона за устройство на Черноморското крайбрежие (ЗУЧК) и Закона за пътищата. Част от измененията са с цел привеждане на терминологията, свързана с концесиите, с тази на ЗК. Съображенията за останалите предложени изменения са следните:
1. В ЗВ се предлагат и изменения, които целят да се изменят някои противоречиви разпоредби, свързани с възлагане на дейностите по управление и поддържане на язовири на оператор на язовирна стена. Мотивите за предложените изменения са следните: 
С чл. 20, ал. 5 от ЗВ императивно е определено, че на лицето, на което се възлага концесия за водностопанска система, с концесионния договор се възлагат дейностите по управление и поддържане на съоръженията съгласно изискванията на наредбата по чл. 141, ал. 2. Предвид легалната дефиниция по § 1, т. 94 от Допълнителните разпоредби на ЗВ, с която язовирът се определя като водностопанска система, цитираната разпоредба на чл. 20, ал. 5 от ЗВ следва да се прилага за всички язовири по чл. 141а, ал. 1 и 2 от ЗВ. Възлагането на „дейностите по управление и поддържане на съоръженията съгласно изискванията на наредбата по чл. 141, ал. 2“, посочени в чл. 20, ал. 5 от ЗВ, във всички случаи включва изпълнение или едновременно проектиране и изпълнение на строителни и монтажни работи и дейности, включени в приложение № 1 към чл. 7, ал. 2, т. 2 от ЗК – клас 45.24, поради което: предвид основния предмет на концесията за водностопанска система, определен с чл. 20, ал. 5 от ЗК, във всички случаи концесията за язовир следва да се определя като концесия за строителство, независимо от вида, естеството и стойността на допълнително възложеното строителство; концедентът следва да определи конкретните задължения, свързани с дейностите по управление и поддържане на съоръженията, включително във връзка с изпълнение на функциите на оператор на язовирна стена; произтичащите от ЗВ изисквания за оператор на язовирна стена е препоръчително да се определят като условия за участие по чл. 62 от Закона за концесиите. Доколкото част от разпоредбите на ЗВ противоречат на изискването на чл. 20, ал. 5 от същия закон, със законопроекта се предлагат изменения в чл. 138в от закона, които да отстранят противоречията. По предложение на Националното сдружение на общините в Република България в ЗВ са запазени разпоредбите, които допускат язовирите да се отдават под наем.
2. Предложеното допълване на чл. 8, ал. 2 от ЗОС се налага поради следните съображения: На първо място се цели да се предотврати възможността да се нарушават изискванията на Европейското законодателство и по-специално на Директива 2014/23/ЕС и на Директива 2014/24/ЕС, като с договор за наем се възлагат строителство и/или услуги, когато прогнозната стойност на приходите на наемателя за срока на договора е по-висока от европейския праг по смисъла на ЗК, който се определя с регламент на Европейската комисия, приет на основание чл. 9 от Директива 2014/23/ЕС. Предложеното допълнение на чл. 8, ал. 2 от ЗОС е аналогично на разпоредбата на 
чл. 16, ал. 3 от Закона за държавната собственост и с приемането му ще се постигне еквивалентност на условията за отдаване под наем на общинската и на държавната собственост. 
3. Предложените допълнения на чл. 23, ал. 4 от ЗПБ и на чл. 8е, ал. 6 от ЗУЧК са аналогични с предложеното допълване на чл. 60, ал. 4 от ЗК и целят да се постигне пълно съответствие с чл. 38, параграф 7, буква „б” от Директива 2014/23/ЕС и по-специално – с втората част от разпоредбата.
ІІІ. ФИНАНСОВИ И ДРУГИ СРЕДСТВА, НЕОБХОДИМИ ЗА ПРИЛАГАНЕТО НА ЗАКОНОПРОЕКТА.
За прилагането на законопроекта не се изискват финансови и други средства.
Със законопроекта не се създават нови органи или структури. Разходите за заплати и осигуровки на персонала в администрациите, които са отговорни за прилагането на законопроекта, ще бъдат в рамките на утвърдените разходи за персонал по бюджетите им. 
Законопроектът не налага допълнителни разходи/трансфери/
други плащания по бюджета на първостепенните разпоредители с бюджет или по сметка за средства от Европейския съюз, за сметка на бюджети по държавния бюджет. 
Законопроектът не оказва въздействие върху държавния бюджет. 
Законопроектът не засяга реда за финансиране на дейността по държавните концесии, тъй като чл. 155 от ЗК, с който този ред е определен, не се изменя и допълва.
Законопроектът не засяга правилата относно концесиите с плащания от концедентите, тъй като разпоредбите, в които те са определени, не се изменят и допълват.     

ІV. ОЧАКВАНИ РЕЗУЛТАТИ ОТ ПРИЛАГАНЕТО НА ЗАКОНОПРОЕКТА.
Прилагането на законопроекта цели постигането на следните основни резултати:
1. Изпълнени ангажименти на Република България за привеждане на ЗК в пълно съответствие с европейското законодателство вследствие на прецизирането и/или допълването на отделни негови разпоредби за осигуряване на пълното им съответствие с Директива 2014/23/ЕС и въвеждането на изискванията на Директива 2014/55/ЕС.
2. Повишена ефективност при възлагането на концесии вследствие на улесняването на правоприлагането чрез прецизиране на някои понятия и изисквания.
3. Подобрена правна сигурност при възлагането и при изпълнението на концесиите вследствие на привеждането на отделни разпоредби на ЗК в пълно съответствие с европейското законодателство и прецизиране на някои понятия и изисквания на закона.

МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ:

							(Бойко Борисов)

Р е п у б л и к а   б ъ л г а р и я
МИНИСТЕРСКИ СЪВЕТ

№……….………………….		
…………………. 2021 г.	ДО

ПРЕДСЕДАТЕЛЯ НА 
НАРОДНОТО СЪБРАНИЕ

г-жа ЦВЕТА КАРАЯНЧЕВА

УВАЖАЕМА ГОСПОЖО КАРАЯНЧЕВА,

На основание чл. 87, ал. 1 от Конституцията на Република България изпращам Ви одобрения с Решение ................... на Министерския съвет от 2021 г. проект на Закон за изменение и допълнение на Закона за концесиите.

Приложения: 
1. Мотиви към проекта на Закон за изменение и допълнение на Закона за концесиите.
2. Частична предварителна оценка на въздействието.
3. Справка от Министерството на правосъдието за съответствие с Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи и с практиката на Европейския съд по правата на човека.
4. Справка за съответствие с правото на Европейския съюз.

МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ:

							(Бойко Борисов)