Р Е П У Б Л И К А   Б Ъ Л Г А Р И Я
НАРОДНО СЪБРАНИЕ
Проект

З А К О Н

за изменение и допълнение на Закона за чужденците в Република България

(Обн., ДВ, бр. 153 от 1998 г.; изм. и доп., бр. 70 от 1999 г., бр. 42 и 112 от 2001 г., бр. 45 и 54 от 2002 г., бр. 37 и 103 от 2003 г., бр. 37 и 70 от 2004 г., бр. 11, 63 и 88 от 2005 г., бр. 30 и 82 от 2006 г., бр. 11, 29, 52, 63 и 109 от 2007 г., бр. 13, 26, 28 и 69 от 2008 г., бр. 12, 32, 36, 74, 82, 93 и 103 от 2009 г., бр. 73 от 2010 г., бр. 9 и 43  от 2011 г., бр. 21 и 44 от 2012 г., бр. 16, 23, 52, 68, 70 и 108 от 2013 г., бр. 53 от 2014 г., бр. 14, 79 и 80 от 2015 г., бр. 15, 33, 97, 101 и 103 от 2016 г., бр. 97 от 
2017 г., бр. 14, 24, 56 и 77 от 2018 г. и бр. 1 от 2019 г.)

§ 1. В чл. 2, ал. 6 се правят следните изменения и допълнения:
1. В основния текст след думите „на български гражданин“ се добавят думите „по  смисъла на този закон“.
2. В т. 4 думите „които са на издръжка“ и запетаята пред тях се заличават.
§ 2. Създава се чл. 7б:
„Чл. 7б. (1) Право на пребиваване на деца чужденци до 18-годишна възраст се предоставя след общо съгласие на родителите. В случаи, при които не е налице общо съгласие на родителите, спорът между тях се решава от районния съд по местопребиваване на детето.
(2) Производството пред съда по ал. 1 започва по заявление на единия от родителите. Съдът изслушва другия родител, освен ако не се яви без уважителни причини. Съдът може и по своя инициатива да събира доказателства.
(3) В случаите по ал. 2 при всяко производство съдът уведомява дирекция „Социално подпомагане“ по местопребиваване на детето, като за уведомлението се прилагат разпоредбите на Граждански процесуален кодекс.
(4) Дирекция „Социално подпомагане“ предоставя становище на съда, което съдържа: преценка на желанията и чувствата на детето; физическите, психическите и емоционалните потребности на детето; опасността или вредата, която е причинена на детето или има вероятност да му бъде причинена; способността на родителите да се грижат за него; последиците, които ще настъпят за детето при промяна на обстоятелствата; други обстоятелства, имащи отношение към детето.
(5) Съдът постановява решение, с което замества липсващото съгласие на единия от родителите, или оставя искането без уважение. Съдът може да допусне предварително изпълнение на постановеното решение. Решението на съда подлежи на обжалване по общия ред.
(6) При започнало производство по предоставяне право на пребиваване, същото се спира до окончателно произнасяне на съда по заявлението по ал. 2.
(7) След получаване на окончателното решение на съда дирекция „Миграция“, отдел/сектори/групи „Миграция“ при ОД на МВР взимат решение за предоставяне право на пребиваване, като проверяват служебно и другите документи и обстоятелства, свързани с правния статут на детето.“
§ 3. Член 21д  се изменя така:
„Чл. 21д. Директорът на дирекция „Миграция“ или оправомощено от него длъжностно лице издава решение за отказ за предоставяне на статут на лице без гражданство, когато се установи, че кандидатът:
1. попада в обхвата на чл. 1, т. 2 на Конвенцията за статута на лицата без гражданство, приета в Ню Йорк на 28 септември 1954 г. (ратифицирана със закон - ДВ, бр. 11 от 2012 г.) (ДВ, бр. 60 от 2012 г.);
2. не е декларирал гражданството си с цел получаване статут на лице без гражданство;
3. е влязъл в страната или е направил опит да премине през нея не през установените за това места или чрез използване на неистински или преправени документи и не отговаря на изискванията на този закон и на правилника за неговото прилагане относно предоставянето на статут на лице без гражданство;
4. пребивава незаконно на територията на Република България към датата на подаване на заявлението и не отговаря на изискванията на този закон и на правилника за неговото прилагане относно предоставянето на статут на лице без гражданство.”

§ 4. В чл. 21и се създава ал. 4:
„(4) На лице с предоставен статут на лице без гражданство в Република България, което не отговаря на условията за разрешаване на постоянно или дългосрочно пребиваване на територията на Република България, може да бъде разрешено продължително пребиваване със срок до една година по ред, предвиден в правилника за прилагане на закона.”
§ 5. В чл. 23 се създават ал. 5 и 6:
„(5) За получаване право на продължително пребиваване чужденецът подава лично в дирекция „Миграция“ или в отдел/сектори/групи „Миграция“ при областните дирекции на Министерството на вътрешните работи заявление по образец и документи съгласно правилника за прилагане на закона.
(6) За получаване право на постоянно или дългосрочно пребиваване чужденецът подава лично в дирекция „Миграция“ или в сектори/групи „Миграция“ при областните дирекции на Министерството на вътрешните работи заявление по образец и документи съгласно правилника за прилагането на закона.“
§ 6. В чл. 24 се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 1:
а) точка 6 се изменя така:
„6. са представители на чуждестранно търговско дружество с регистрирано, след проверка и оценка на представени документи, относно икономическа активност и данъчна изрядност на чуждестранното дружество за период от две години преди регистрацията на представителството, както и на документи относно неговите планирани дейности, от Българската търговско-промишлена палата търговско представителство в Република България; разрешение за продължително пребиваване могат да получат не повече от трима представители за всяко чуждестранно търговско дружество; Българската търговско-промишлена палата своевременно уведомява дирекция „Миграция“ при промяна в обстоятелствата по регистрацията на представителството;“
б) в т. 13 след думите „постоянно пребиваване“ се поставя запетая и се добавя „както и на чужденец, получил международна закрила“;

в) създава се т. 22:
„22. са членове на семейството на чужденец с предоставено убежище, временна закрила или хуманитарен статут - когато документите, удостоверяващи семейните връзки и правото на издръжка, са признати или допуснати за изпълнение по реда на българското законодателство;”.
2. Алинея 3 се изменя така:
„(3) Заявлението за издаване на разрешение за продължително пребиваване се разглежда в срок до 14 дни от подаването му, при условия и по ред, определени с правилника за прилагане на закона, като в случаите на правна и фактическа сложност и необходимост от предоставяне на допълнителни документи и информация този срок може да бъде продължен с още един месец. Чужденецът се уведомява писмено при продължаване на срока, като в писмото се посочва, че следва да предостави необходимите документи и информация в 14-дневен срок от получаване на писмото. В случай че допълнителните документи и информация не бъдат предоставени в посочения срок, производството по издаване на разрешение за продължително пребиваване се прекратява, като заявлението не подлежи на повторно разглеждане.“
§ 7. В чл. 24б се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 2 изречение второ се изменя така: 
„Когато срокът на договора за разработване на научноизследователски проект е по-кратък от една година, разрешението се издава за срока на договора.”
2. В ал. 5 след думите „Дирекция „Миграция“ се поставя запетая и се добавя „отдел/“.
3. В ал. 13 изречение първо се изменя така: 
„Разрешение за продължително пребиваване за срок до 9 месеца може да получи и чужденец, който в срок до 7 работни дни след приключване на научноизследователски проект е подал заявление в Агенцията по заетостта за регистрация като търсещо работа лице съгласно Закона за насърчаване на заетостта.”
§ 8. В чл. 24в  ал. 6 се изменя така:
„(6) Разрешение за продължително пребиваване за срок до 
9 месеца може да получи и чужденец, който в срок до 7 работни дни след приключване на обучението си като студент в редовна форма на обучение във висше училище в Република България е подал заявление в Агенцията по заетостта за регистрация като търсещо работа лице съгласно Закона за насърчаване на заетостта. Разрешението се издава по ред, определен с правилника за прилагане на закона.“
§ 9. В чл. 24г, ал. 10, в изречение първо думата „три“ се заменя с „два“.
§ 10. В чл. 24и се създава ал. 5:
„(5) Дирекция „Миграция“, отдел/сектори/групи „Миграция“ при областните дирекции на Министерството на вътрешните работи предоставят информация относно всички документи, необходими за получаване на разрешението по ал. 1, включително за произтичащите от него права и задължения за чужденеца.“
§ 11. В чл. 24к, ал. 5, изречение второ думите „по ал. 1“ се заменят със „за пребиваване на сезонен работник съгласно изискванията на Регламент (ЕО) № 1030/2002 на Съвета от 13 юни 2002 г. относно единния формат на разрешенията за пребиваване за гражданите на трети страни със срок на валидност до срока на първоначално издаденото“.
§ 12. В чл. 24о, ал. 3 след думите „Дирекция „Миграция“ се поставя запетая и се добавя „отдел/“.
§ 13. В чл. 25 се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 1, т. 3 след думата „деца“ се добавя „на български гражданин или на“.
2. Алинея 3 се изменя така:
„(3) Заявление за предоставяне на разрешение за постоянно пребиваване се подава лично в дирекция „Миграция“ или сектор/група „Миграция“ при съответната областна дирекция на Министерството на вътрешните работи. Директорът на дирекция „Миграция“ или оправомощено от него лице взема решение по заявлението в срок до два месеца от приемането му, като в случаите на правна и фактическа сложност и необходимост от представяне на допълнителни документи срокът може да бъде продължен с още два месеца. Разрешението се издава по ред, определен с правилника за прилагане на закона.”
3. Създава се ал. 6:
„(6) Разрешение за постоянно пребиваване не могат да получат чужденците, получили разрешение за продължително пребиваване на основание чл. 28а, с изключение на случаите, когато на чужденци, навършили 18-годишна възраст, е предоставено разрешение за продължително пребиваване по хуманитарни причини.”
§ 14. Член 25б се отменя.
§ 15. Член 28а се изменя така:
„Чл. 28а. (1) На непридружени деца чужденци, както и на чужденци, ненавършили 18-годишна възраст, които са влезли на територията на Република България с придружител, но са били изоставени от него, които не са поискали закрила по Закона за убежището и бежанците или по чиито молби има влезли в сила решения за отказ от международна закрила, може да им бъде разрешено единствено продължително пребиваване на територията на Република България до навършване на пълнолетие. Разрешението се издава по ред, определен с правилника за прилагане на закона.
(2) След навършване на 18-годишна възраст на чужденците по ал. 1 може да бъде разрешено продължително пребиваване при наличие на хуманитарни причини.
(3) Дирекция „Социално подпомагане“ по местопребиваването на чужденците по ал. 1 определя и провежда конкретни мерки за закрила съгласно Закона за закрила на детето след извършена преценка за най-добрия интерес на детето, а Държавната агенция за закрила на детето координира, наблюдава и контролира изпълнението на определените мерки за закрила относно спазване на неговите права до окончателното решаване на въпроса за пребиваването му в Република България, но не и след навършването на 18-годишна възраст.
(4) Директорът на дирекция „Миграция“ или оправомощено от него длъжностно лице разрешава продължителното пребиваване на чужденците по ал. 1 и 2 след извършена преценка на възможността за връщането им на член на техните семейства, на определен настойник или на подходящи приемни центрове в държавата им на произход, в трета държава, готова да ги приеме, или в държава, задължена да ги приеме по силата на спогодба за предаване и обратно приемане с Република България, при условие че там животът и свободата им не са застрашени и те не са изложени на опасност от преследване, от изтезание или от нечовешко или унизително отношение. Преценката се извършва по ред, определен в правилника за прилагане на закона.
(5) Директорът на дирекция „Миграция“ или оправомощено от него длъжностно лице издава отказ за разрешаване на продължително пребиваване на чужденците по ал. 1 и 2, когато се установи, че те могат да бъдат върнати. Отказът подлежи на обжалване по реда на Административнопроцесуалния кодекс.
(6) Не се допуска събиране на семейство на чужденец, получил право на пребиваване по ал. 1 и 2.”
§ 16. В чл. 33к, ал. 5, изречение второ думите „по ал. 1“ се заменят със „за пребиваване съгласно изискванията на Регламент (ЕО) № 1030/2002 на Съвета от 13 юни 2002 г. относно единния формат на разрешенията за пребиваване за гражданите на трети страни със срок на валидност до срока на първоначално издаденото“.
§ 17. В чл. 35, ал. 4 думите „разрешението за пребиваване“ се заменят с „разрешението за продължително пребиваване“.
§ 18. В чл. 44, ал. 7 се създава изречение второ:
„За целите на настаняването се поддържат Регистър на настанените чужденци с наложени принудителни административни мерки и Регистър на краткосрочно настанените чужденци, съдържащи данни за настанените чужденци.“
§ 19. В чл. 46а се правят следните изменения:
1. В ал. 2 думите „по ал. 1“ се заличават.
2. Алинея 5 се изменя така:
„(5) След влизане в сила на съдебно решение, с което се отменя заповед за принудително настаняване по ал. 1, по чл. 44, ал. 8 или по чл. 44, ал. 12, чужденецът се освобождава незабавно от специалния дом.“
§ 20. В § 1 от Допълнителните разпоредби се правят следните изменения:
1. Точка 8 се изменя така:
„8. „Училище“ е публична или частна институция по смисъла на 
чл. 25, ал. 1 от Закона за предучилищното и училищното образование, която участва в програма за ученически обмен или образователен проект.“
2. Точка 20 се изменя така:
„20. „Доказателства за осигурено жилище” са документи, както следва:
а) нотариален акт или друг документ, доказващ собствеността или ползването на имота;
б) декларация от собственика за предоставен адрес на пребиваване; в случай че декларацията не е подадена лично от собственика или от упълномощено от него лице, тя следва да бъде с нотариална заверка на подписа.“

Преходни и заключителни разпоредби

§ 21. (1) Гражданите на Обединеното кралство и членовете на техните семейства, които към 29 март 2019 г. са влезли и пребивават законно в Република България или притежават валиден документ за пребиваване, издаден от Република България, могат в срок до 31 декември 2020 г. да подадат лично заявление в дирекция „Миграция“ или в областните дирекции на Министерството на вътрешните работи за издаване на разрешение за пребиваване в Република България, за което незабавно им се издава временно удостоверение за пребиваване. Към заявлението се прилагат необходимите документи по Закона за влизането, пребиваването и напускането на Република България на гражданите на Европейския съюз, които не са български граждани, и членовете на техните семейства.
(2) На лицата по ал. 1, които не представляват заплаха за националната сигурност или обществения ред, в срок до един месец от датата на подаване на заявлението се издава разрешение за пребиваване при условията на Закона за влизането, пребиваването и напускането на Република България на гражданите на Европейския съюз, които не са български граждани, и членовете на техните семейства.
(3) Членовете на семейството на гражданин на Обединеното кралство, получил разрешение за пребиваване по ал. 2, които към 29 март 2019 г. са придобили качеството на член на семейство на гражданин на Обединеното кралство, но които към тази дата не пребивават в Република България, могат в срок до 29 март 2022 г. да подадат лично заявление в дирекция „Миграция“ или в областните дирекции на Министерството на вътрешните работи за издаване на разрешение за пребиваване в Република България, за което незабавно им се издава временно удостоверение за пребиваване. Към заявлението се прилагат необходимите документи по Закона за влизането, пребиваването и напускането на Република България на гражданите на Европейския съюз, които не са български граждани, и членовете на техните семейства.
(4) Членовете на семейството на гражданин на Обединеното кралство, получил разрешение за пребиваване по ал. 2, които са придобили качеството на член на семейство на гражданин на Обединеното кралство между 30 март 2019 г. и 31 декември 2020 г., могат в срок до 31 декември 2020 г. да подадат лично заявление в дирекция „Миграция“ или в областните дирекции на Министерството на вътрешните работи за издаване на разрешение за пребиваване в Република България, за което незабавно им се издава временно удостоверение за пребиваване. Към заявлението се прилагат необходимите документи по Закона за влизането, пребиваването и напускането на Република България на гражданите на Европейския съюз, които не са български граждани, и членовете на техните семейства.
(5) Гражданин на Обединеното кралство, който е член на семейството на български гражданин, придобил това си качество до 29 март 2019 г., може в срок до 29 март 2022 г. да подаде лично заявление в дирекция „Миграция“ или в областните дирекции на Министерството на вътрешните работи за издаване на разрешение за пребиваване в Република България, за което незабавно му се издава временно удостоверение за пребиваване. Към заявлението се прилагат необходимите документи по Закона за влизането, пребиваването и напускането на Република България на гражданите на Европейския съюз, които не са български граждани, и членовете на техните семейства.
(6) На лицата по ал. 3-5, които не представляват заплаха за националната сигурност или обществения ред, в срок до един месец от датата на подаване на заявлението се издава разрешение за пребиваване при условията на Закона за влизането, пребиваването и напускането на Република България на гражданите на Европейския съюз, които не са български граждани, и членовете на техните семейства.
(7) Лицата по ал. 3-5 могат да влязат на територията на Република България с валиден паспорт и виза, когато такава се изисква. Визата се издава при условията и по реда на чл. 4 от Закона за влизането, пребиваването и напускането на Република България на гражданите на Европейския съюз, които не са български граждани, и членовете на техните семейства.
(8) Държавна агенция „Национална сигурност“ предоставя писмено становище в 7-дневен срок от получаване на заявлението по ал. 1 и ал. 3-5.

(9) Заявлението по ал. 1 и ал. 3-5 е по образец, утвърден със заповед на министъра на вътрешните работи.
(10) Разрешението за пребиваване по ал. 1 и ал. 3-5 се издава съгласно изискванията на Регламент (EО) № 1030/2002 на Съвета от 13 юни 2002 година относно единния формат на разрешенията за пребиваване за гражданите на трети страни, като в него задължително се отбелязва „пребивавал законно към 29.03.2019 г.“ – за гражданин на Обединеното кралство или „член семейство на гражданин на Обединеното кралство, пребивавал законно към 29.03.2019 г.“ – за членовете на неговото семейство. В случаите по ал. 5 се отбелязва „член семейство на български гражданин към 29.03.2019 г.“.
(11) Таксата, която се събира за издаване на разрешенията за пребиваване по ал. 1 и ал. 3-5 е същата, която се събира за издаване на „карта за пребиваване на член на семейството на гражданин на Съюза" на продължително или постоянно пребиваващ член на семейство на гражданин на ЕС, който не е гражданин на ЕС и който е упражнил правото си на свободно придвижване.
(12) Когато лицата по ал. 1 и ал. 3-5 не отговарят на условията по 
ал. 2, съответно по ал. 7, органите на дирекция „Миграция“ или областните дирекции на Министерството на вътрешните работи мотивирано отказват издаването на разрешение за пребиваване.
(13) Отказът по ал. 12 подлежи на обжалване по реда на Административнопроцесуалния кодекс.”
§ 22. В Закона за влизането, пребиваването и напускането на Република България на гражданите на Европейския съюз, които не са български граждани, и членовете на техните семейства (обн., ДВ, бр. 80 от 2006 г.; изм. и доп., бр. 109 от 2007 г., бр. 69 от 2008 г., бр. 36, 93 и 102 от 2009 г., бр. 9 от 2011 г., бр. 21 от 2012 г., бр. 53 от 2014 г., бр. 14 и 79 от 2015 г., бр. 97 от 2016 г., бр. 97 от 2017 г., бр. 14 и 56 от 2018 г. и бр. 1 от 2019 г.) се правят следните изменения и допълнения:
1. В заглавието думите „които не са български граждани“ и запетаята пред и след тях се заличават.
2. В чл. 1  ал. 1 се изменя така:
„(1) Този закон определя условията и реда за влизане, пребиваване и напускане на Република България на гражданите на Европейския съюз и на членовете на техните семейства, както и на членовете на семейството на български гражданин, които са граждани на Европейския съюз и са упражнили правото си на свободно движение.“
3. В чл. 12:
а) алинея 1 се изменя така:
„(1) Лицето по чл. 9а и 10 подава заявление до дирекция „Миграция“ – МВР, СДВР или до областните дирекции на МВР за издаване съответно на разрешение за пребиваване съгласно Регламент (ЕО) № 1030/2002 на Съвета от 13 юни 2002 г. относно единния формат на разрешенията за пребиваване на гражданите на трети страни или на карта за продължително пребиваване на член на семейството на гражданин на Съюза, за което незабавно му се издава временно удостоверение.“;
б) в ал. 6 думата „удостоверение“ се заменя с „документ“.
4. Създава се чл. 12а:
„Чл. 12а. (1) На лицата по чл. 9а и 10 може да се откаже издаването на документи за пребиваване въз основа на данни, даващи основание да се направи обоснован извод, че бракът или фактическото съжителство са сключени единствено с цел заобикаляне на нормите, регламентиращи свободното движение на гражданите на Европейския съюз и на членовете на техните семейства.
(2) Данните по ал. 1 могат да се установяват по служебен път, след проверка на представени документи или от извършени от други държавни органи проверки и разследвания, както и чрез интервюта, провеждани от служители на дирекция „Миграция“ – МВР, или на областните дирекции на МВР и от изявления на засегнатите или на трети лица.
(3) Отказът по ал. 1 подлежи на оспорване по реда на Административнопроцесуалния кодекс.”
5. Създава се чл. 16а:
„Чл. 16а. Член на семейството на български гражданин, който е гражданин на Европейския съюз и е упражнил правото си на свободно движение, има право на постоянно пребиваване в Република България, ако е пребивавал законно и непрекъснато за срок 5 години в Република България, за което му се издава удостоверение за постоянно пребиваване.”

6. Член 20а се изменя така:
„Чл. 20а. (1) На гражданите на Европейския съюз и на членовете на техните семейства, които са граждани на Европейския съюз, на гражданите на държави - страни по Споразумението за Европейското икономическо пространство и на Конфедерация Швейцария, и на членовете на техните семейства, които са граждани на държави – страни по Споразумението за Европейското икономическо пространство и на Конфедерация Швейцария, по тяхно изрично желание могат да се издават и удостоверения за пребиваване на картов носител.
(2) За удостоверяване на адреса на пребиваване, който се съдържа в удостоверението за пребиваване, издавано на картов носител, лицата по ал. 1 представят един от следните документи:
1. документ за собственост или друг документ, доказващ собствеността или ползването на имота;
2. декларация от собственика за предоставен адрес на пребиваване; в случай че декларацията не е подадена лично от собственика или от упълномощено от него лице, тя следва да бъде с нотариална заверка на подписа;
3. настанителна заповед, когато лицето е настанено в държавно или в общинско жилище.“
7. В § 1 от Допълнителната разпоредба, в т. 1, буква „а“ накрая се поставя запетая и се добавя „или други документи, удостоверяващи обстоятелствата относно фактическото им съжителство, с изключение на писмено изявление от лицето“.
§ 23. В Закона за убежището и бежанците (обн., ДВ, бр. 54 от 
2002 г.; изм. и доп., бр. 31 от 2005 г., бр. 30 от 2006 г., бр. 52 и 109 от 2007 г., 
бр. 82 от 2009 г., бр. 39 от 2011 г., бр. 15 и 66 от 2013 г., бр. 98 от 2014 г., бр. 80 и 101 от 2015 г. и бр. 33, 97, 101 и 103 от 2016 г. ) се правят следните изменения и допълнения:
1. В чл. 6, ал. 3 думите „относно потребностите на тези лица“ се заменят с „включващо и елементите, изброени в член 6, параграф 4, букви „а”-„д” от Регламент (ЕС) № 439/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 
19 май 2010 година за създаване на Европейска служба за подкрепа в областта на убежището" и пред тях се поставя запетая.
2. В чл. 8, ал. 9 след думите „на бежанец“ се добавят думите „при условие че семейните връзки предшестват влизането на чужденеца на територията на страната и“.
3. В чл. 9, ал. 6 след думите „на чужденец с предоставен хуманитарен статут“ се поставя запетая и се добавя „при условие че семейните връзки предшестват влизането на чужденеца на територията на страната, и“.
4. В чл. 34  ал. 1 се изменя така:
„(1) Чужденец с предоставена международна закрила има право да поиска да се събере със семейството си на територията на Република България, при условие че семейните връзки предшестват влизането на чужденеца на територията на страната."
5. В чл. 44  ал. 3 се изменя така:
„(3) Имената на чужденеца в регистрационната карта се изписват така, както са посочени в документа за задгранично пътуване или в друг документ за самоличност. Когато чужденецът не притежава такива документи, имената му се изписват така, както са посочени в декларацията по чл. 30, 
ал. 1, т. 3 от ЗУБ."
6. В чл. 53:
а) в т. 4 думите „или получили такава закрила" се заличават;
б) в т. 6 думите „и разработва програми за интегриране на чужденците, получили закрила в българското общество“ и запетаята пред тях се заличават.
7. В чл. 58  ал. 8 се изменя така:
„(8) Молителят не по-късно от 15 дни от подаването на молбата се информира писмено на разбираем за него език за процедурата, която ще се следва, за неговите права и задължения, за последиците от неспазването на задълженията му или за отказа да сътрудничи на длъжностните лица на Държавната агенция за бежанците, както и за последиците от мълчаливото или изричното оттегляне на молбата му. Молителят се информира и за организациите, предоставящи правна и социална помощ на чужденци. Когато обстоятелствата налагат това, тази информация може да бъде предоставена устно."
8. В чл. 61, ал. 3  преди думата „съгласие“ се добавя „информирано“.

9. Член 95а се изменя така:
„Чл. 95а. (1) Нарушенията на чл. 30, ал. 1, т. 11 се установяват от органите на Министерството на вътрешните работи с констативен протокол, изготвен в три екземпляра - за съответната структура на Министерството на вътрешните работи, за Държавната агенция за бежанците и за чужденеца.
(2) При констатирано второ нарушение на чл. 30, ал. 1, т. 1 чужденецът, търсещ закрила, се настанява в център или помещение от затворен тип до приключване на производството по този закон с влязло в сила решение."
§ 24. В Закона за българските лични документи (обн., ДВ, бр. 93 от 1998 г.; изм. и доп., бр. 53, 67, 70 и 113 от 1999 г., бр. 108 от 2000 г., бр. 42 от 
2001 г., бр. 45 и 54 от 2002 г., бр. 29 и 63 от 2003 г., бр. 96, 103 и 111 от 2004 г., 
бр. 43, 71, 86, 88 и 105 от 2005 г., бр. 30, 82 и 105 от 2006 г., бр. 29, 46 и 52 от 
2007 г., бр. 66, 88 и 110 от 2008 г., бр. 35, 47, 82 и 102 от 2009 г., бр. 26 и 100 от 2010 г., бр. 9 и 23 от 2011 г.; Решение № 2 на Конституционния съд от 2011 г. - бр. 32 от 2011 г.; изм. и доп., бр. 55 от 2011 г., бр. 21, 42 и 75 от 2012 г., бр. 23 и 70 от 2013 г., бр. 53 от 2014 г., бр. 14, 79 и 80 от 2015 г., бр. 33, 81, 97 и 101 от 
2016 г., бр. 85 и 97 от 2017 г., бр. 14 и 24 от 2018 г. и бр. 1 и 12 от 2019 г.), в чл. 59 се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 2:
а) създават се т. 1б и 1в:
„1б. разрешение за пребиваване на продължително пребиваващ член на семейство на български гражданин с отбелязване на „член на семейство на български гражданин“ – издава се от органите на Министерството на вътрешните работи със срок на валидност до една година; документът се издава на лица, получили право на продължително пребиваване на основание чл. 24, ал. 1, т. 18 от Закона за чужденците в Република България;
1в. разрешение за пребиваване на продължително пребиваващ в Република България чужденец с отбелязване „непридружено дете чужденец“ – издава се от органите на Министерството на вътрешните работи със срок на валидност до една година.“;
б) в т. 2а думите „чл. 24, ал. 1, т. 18 и“ се заличават.

2. Създава се ал. 11:
„(11) Документите за самоличност по ал. 1, т. 4 и 8 и документите за пребиваване по ал. 2 и 3 се издават в срок до 30 дни от датата на подаване на заявлението.“
§ 25. (1) Параграф 4, § 6, т. 1, буква „в“ и § 15 влизат в сила 
6 месеца след обнародването на закона в „Държавен вестник“.
(2) Параграф 21 влиза в сила на 30 март 2019 г.

Законът е приет от 44-ото Народно събрание на ……………..…... 2019 г. и е подпечатан с официалния печат на Народното събрание.

ПРЕДСЕДАТЕЛ НА
НАРОДНОТО СЪБРАНИЕ:

(Цвета Караянчева)

М  О  Т  И  В  И

към проекта на Закон за изменение и допълнение на Закона за чужденците в Република България

1.	Причини, които налагат приемането на законопроекта:

Причините, които налагат приемането на Закона за изменение и допълнение на Закона за чужденците в Република България (ЗИДЗЧРБ), са необходимостта от прецизиране на текстове и отстраняване на несъвършенства в отделни разпоредби на Закона за чужденците в Република България (ЗЧРБ), Закона за Българските лични документи (ЗБЛД), Закона за влизането, пребиваването и напускането на Република България на гражданите на Европейския съюз, които не са български граждани, и членовете на техните семейства (ЗВПНРБГЕСБГЧТС), както и на Закона за убежището и бежанците (ЗУБ).
Една част от предложените изменения и допълнения в ЗЧРБ се налагат с оглед на уреждане на статута и пребиваването в Република България на непридружените деца-чужденци, а именно чрез издаване на разрешение за продължително пребиваване в Република България до навършване на пълнолетие. В тази връзка са предложени изменения в чл. 28а, както и създаването на нова ал. 6 в чл. 25 от ЗЧРБ.  
Необходимо е и създаването на правна уредба по отношение на разрешаването на спорове между родители на деца-чужденци по отношение на предоставяне право на пребиваване в Република България на тези деца. С оглед на това в законопроекта е предвидено създаването на чл. 7б в ЗЧРБ, който да урежда съдебното производство по даване на заместващо съгласие от съда при наличие на разногласие между родителите на деца-чужденци при предоставяне право на пребиваване в Република България. 
В чл. 24, ал. 1, т. 6 от ЗЧРБ е предвидена възможността разрешение за продължително пребиваване в Република България да могат да получават чужденци, които притежават виза за дългосрочно пребиваване и са представители на чуждестранни търговски дружества, регистрирани в Българската търговско-промишлена палата. На това основание представители (по право и по пълномощие) на дружества с минимален уставен капитал без ограничение относно броя им получават пребиваване в Република България, без да имат принос към насърчаване на инвестициите или подпомагане на търговския оборот. Посочената регламентация поражда възможността за заобикаляне на закона, което обосновава необходимостта нормата да бъде прецизирана, като се предвиди и ограничаване на броя на търговските представители. 
Разпоредбата на чл. 2, ал. 6 от ЗЧРБ следва да бъде прецизирана и с оглед на необходимостта от уточняване на членовете на семейството на български гражданин по смисъла на ЗЧРБ. 
Разпоредбите на чл. 24б, ал. 5 и чл. 24о, ал. 3 се нуждаят от допълване с оглед въвеждането на нова структура, която е компетентна да издава разрешения за продължително пребиваване на чужденци. 
На следващо място, е необходимо да бъдат променени и разпоредбите на чл. 24б, ал. 2 и 13 и на чл. 24в, ал. 6 с оглед на постигането на по-голяма яснота, тъй като съдържат препращания към Закона за трудовата миграция и трудовата мобилност (ЗТМТМ), които са неясни и пораждат необходимост от тълкуване. 
Разпоредбите на чл. 24к, ал. 5 и чл. 33к, ал. 5 също следва да бъдат прецизирани, тъй като при сега действащите им редакции, при смяна на работодател в периода на пребиваването им в Република България висококвалифицираните работници и сезонните работници следва да кандидатстват за ново право за пребиваване, което е допълнителна административна тежест за тези категории чужденци, тъй като изисква притежаването на виза за дългосрочно пребиваване. 
Създаването на нова ал. 5 в чл. 23 произтича от необходимостта да се въведе задължителното лично явяване на чужденец, който желае да пребивава в Република България, при подаване на заявление за предоставяне на това право. По този начин се постига контрол над чужденците и предприемане на последващи действия спрямо тях във връзка с прилагането на решение на Съвета относно привеждането в действие на оставащите разпоредби от достиженията на правото от Шенген, свързани с Шенгенската информационна система, в Република България и в Румъния. 
Промяната на ал. 3 в чл. 24 е свързана с въвеждането на срок за разглеждане на заявление за издаване на разрешение за продължително пребиваване при правна и фактическа сложност и необходимост от предоставяне на допълнителна информация относно исканото пребиваване. По същата причина е предложена редакция на разпоредбата на чл. 25, ал. 3 от ЗЧРБ. 
Промяната на чл. 24, т. 13, създаването на нова т. 22, както и отмяната на чл. 25б е във връзка с допълване на нова категория чужденци, на които да бъде предоставян статут на дългосрочно пребиваване, а именно - лицата, ползващи се с международна закрила. 
Създаването на нова ал. 5 в чл. 24и е с оглед на синхронизиране на ЗЧРБ и ЗТМТМ, като освен предоставяне на информация, свързана с условията за достъп до пазара на труда, е необходимо да се предвиди и предоставянето на информация, свързана с разрешението за пребиваване. 
Разпоредбите на чл. 24г, ал. 10, чл. 35, ал. 4, чл. 44, ал. 7, чл. 46а, 
ал. 2 и 5 и т. 20 от Допълнителните разпоредби се нуждаят от прецизиране с оглед на тяхното практическо прилагане. 
В Допълнителните разпоредби на ЗЧРБ е необходимо да бъде изменено определението за „Училище“ в съответствие с изискванията на Закона за предучилищното и  училищното образование.  
Необходими са и разпоредби във връзка с оттеглянето на Обединеното кралство от Европейския съюз без споразумение. След оттеглянето си от Европейския съюз Обединеното кралство ще бъде трета страна и влизането и пребиваването на британските граждани в Република България ще се извършва при условията и по реда на Закона за чужденците в Република България и правилника за неготово прилагане. Изключение от това положение ще представляват очертаните с предлаганата уредба случаи на британски граждани, които са се установили и са изградили трайни връзки с нашата страна и членовете на техните семейства - в посочените в законопроекта случаи. Целта на уредбата е да запази правата на пребиваване на тези лица такива, каквито са към момента на оттеглянето на Обединеното кралство от ЕС. За тази цел е предвидена специална процедура по пререгистрация на всички граждани от посочените в законопроекта категории. С успешното й преминаване тези граждани ще придобият специфичен статут, позволяващ спрямо тях да бъде прилагана същата уредба, която е била приложима към датата на оттегляне. Тези граждани ще трябва да отговарят на изискванията и за тях ще бъдат валидни основанията, които са били валидни към 29 март 2019 г., т.е. основанията по законодателството за европейските граждани, независимо че Обединеното кралство след оттеглянето си от Европейския съюз ще бъде вече трета страна. Чрез регламентирането на тези права, които ще бъдат предоставени безсрочно на установени в България британски граждани и на членовете на техните семейства, които са преминали успешно предвидената процедура, пребиваването на британските граждани, избрали да живеят и да работят в България, ще бъде уредено по един справедлив начин.
Същевременно предлаганата уредба е изцяло реципрочна на тази, която британската страна ще предложи за гражданите на Европейския съюз, в т.ч. за българските граждани, които към 29 март 2019 г. са се установили и пребивават законно в Обединеното кралство. По реципрочен начин са уредени не само правата, но и сроковете за тяхното упражняване, а  също и кръгът от лица, които ще имат право да кандидатстват за предвидения статут.
Предвид факта, че в областта на правата на гражданите не е възприет общ подход на ниво Европейски съюз, считаме, че гарантирането на реципрочност при уреждането на правата за британските граждани в България е най-сериозната гаранция, която българската държава може да предостави с цел осигуряване на равноправно третиране на българските граждани, които пребивават и работят в Обединеното кралство.
Право да кандидатстват за новия статут ще имат гражданите на Обединеното кралство и членовете на техните семейства, които към 29 март 2019 г. са влезли или пребивават законно в Република България или притежават валиден документ за пребиваване, издаден от Република България. Те ще разполагат със срок до края на 2020 г., за да извършат своята пререгистрация. Пререгистрацията ще се извършва лично - чрез подаване на заявление в дирекция „Миграция“ или в областните дирекции на МВР, придружено от документите, изискващи се по законодателството за гражданите на ЕС - за съответния вид пребиваване.
Предвидени са специални разпоредби за членовете на семейството на британските граждани в случаите, в които към датата на оттеглянето на Обединеното кралство от ЕС правото на събиране на семейството все още не е упражнено. В тези случаи правото ще може да бъде упражнено в срок до 29 март 2022 г., като условията са титулярят да е преминал успешно своята пререгистрация и семейната връзка да е била налична към 29 март 2019 г. В същия срок ще могат да подадат документи и британски граждани, които са членове на семейството на български гражданин. 
Последната хипотеза, уредена с предлаганите изменения при условията на реципрочност, е тази за бъдещи членове на семейството на британски граждани, които ще станат такива след оттеглянето, но преди края на 2020 г. Те ще имат право да кандидатстват за пребиваване в същия срок (31.12.2020 г.), като условието е титулярят да е преминал успешно процедурата по пререгистрация.
След подаване на заявлението е предвиден едномесечен срок за издаване на разрешение за пребиваване, през което време кандидатите ще разполагат с временно удостоверение. Таксата за издаването на разрешение за пребиваване е в същия размер като таксите, които гражданите на ЕС плащат за подобен вид услуга. Такава такса плащат и българските граждани за издаването на лична карта по обикновената процедура.
Ще бъде извършвана и проверка за сигурност. Същата проверка ще извършват и британските власти по отношение на кандидатите за получаване на т.нар. „статут на уседналост“ в Обединеното кралство.
Промените, които се предвиждат в ЗБЛД, произтичат от необходимостта да бъде въведен нов вид документ, който ще се издава на непридружените деца-чужденци, както и въвеждането на срок за издаване на съответните документи за самоличност и за пребиваване на чужденците. 
Липсата на правна уредба за издаване на удостоверения за пребиваване на членовете на семейството на български граждани, които са граждани на Европейския съюз и са упражнили правото си на свободно движение, както и липсата на уредба относно възможността да се откаже право на пребиваване на територията на Република България при установено и доказано фиктивно съжителство или фиктивен брак поражда необходимостта да бъде предвидена такава уредба, което поражда изменението на ЗВПНРБГЕСБГЧТС.
На следващо място, е необходимо прецизирането на разпоредби от ЗУБ (чл. 8, ал. 9, чл. 9, ал. 6 и чл. 34) като превантивна мярка срещу възможностите за сключване на фиктивни бракове с цел заобикаляне на закона и получаване на международна закрила. В тази връзка следва да се посочи, че членовете на семейство на лице с предоставена международна закрила, семейните връзки между които са възникнали след влизане на територията на Република България и след предоставянето на закрилата, могат да получат разрешение за продължително пребиваване и всички произтичащи от това права по общия ред на чл. 24 от ЗЧРБ.
Необходимо е да бъдат прецизирани и разпоредбите на чл. 6, ал. 3, чл. 58, ал. 8 и чл. 61, ал. 3 с оглед на осигуряване на съответствие  на българското законодателство с разпоредбите на Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила.

Необходимо е създаването на механизъм за установяване и констатиране на извършено нарушение и възможност за прилагане на предвидената в чл. 95а от ЗУБ мярка за настаняване в център или помещение от затворен тип на чужденец, търсещ международна закрила в Република България и напуснал без разрешение определената зона за движение. В тази връзка е предвидена промяна на чл. 95а от ЗУБ.
 
2.	Цели, които се поставят с приемането на законопроекта:
С проекта  на ЗИДЗЧРБ се цели изменение и допълнение на ЗЧРБ, с което да бъдат прецизирани отделни негови разпоредби с оглед на тяхното практическо прилагане. Цели се недопускане на възможността за заобикаляне на закона, което обосновава необходимостта нормата на чл. 24, ал. 1, т. 6 да бъде прецизирана, като се предвиди ограничаване на броя на търговските представители. Допълват се определени разпоредби с оглед на въвеждането на нова структура, която е компетентна да издава разрешения за продължително пребиваване на чужденци. Със законопроекта ще се постигне по-голяма яснота на разпоредби на закона, съдържащи препращания към ЗТМТМ, които са неясни и пораждат необходимост от тълкуване. Намалява се административната тежест за определени категории чужденци - висококвалифицирани работници и сезонни работници, по отношение на пребиваването им в Република България. Урежда се статутът и пребиваването на непридружените деца-чужденци чрез издаване на  съответното разрешение за пребиваване в Република България. Също така се цели и прецизиране на правомощията на компетентните държавни структури по отношение на грижите, които се полагат спрямо тази категория чужденци. 
Въвежда се механизъм, по който да се разрешават спорове между родители на деца-чужденци по отношение на правото на пребиваване на тези деца в Република България.
Въвежда се новият вид документ, който ще се издава на непридружените деца-чужденци, както и срок за издаването на съответните документи за самоличност и за пребиваване на чужденците. 
Друга цел на законопроекта е създаването на правна уредба за издаване на удостоверения за пребиваване на членовете на семейството на български граждани, които са граждани на Европейския съюз и са упражнили правото си на свободно движение, както и създаването на уредба относно  възможността да се откаже право на пребиваване на територията на Република България при установено и доказано фиктивно съжителство или фиктивен брак. 
С промените в ЗУБ се цели ограничаване прилагането на процедурата за събиране на семейства на бежанци само до лица, чиито семейни връзки предшестват влизането им на територията на Република България. По този начин ще се преустанови заобикалянето на закона и сключването на фиктивни бракове, породени от желанието за получаване на статут на бежанец.
Със законопроекта ще се постигне съответствие на българското законодателство с разпоредбите на Директива 2013/32/ЕС.
Цели се и създаването на правна уредба по отношение на уреждането на пребиваването на гражданите на Обединеното кралство и членовете на техните семейства в Република България след оттеглянето на Обединеното кралство от Европейския съюз.

3.	Финансови и други средства, необходими за прилагането на новата уредба:
Приемането на проекта на ЗИДЗЧРБ и на промените в другите закони не води до необходимост от осигуряване на допълнителни финансови средства.

4.	Очаквани резултати от прилагането:
С приемането на законопроекта ще се извършат необходимите нормативни промени в ЗЧРБ, ЗБЛД, ЗУБ и ЗВПНРБГЕСБГЧТС, свързани с необходимостта от прецизиране на отделни техни разпоредби с оглед на тяхното практическо прилагане. Ще се преустанови възможността за заобикаляне на закона от чужденци, които притежават виза за дългосрочно пребиваване и са представители на чуждестранни търговски дружества, регистрирани в Българската търговско-промишлена палата. На следващо място, ще се постигне намаляване на административната тежест спрямо висококвалифицираните работници и сезонните работници по отношение на тяхното пребиваване на територията на Република България. Ще се уреди статутът  и пребиваването на непридружените деца-чужденци чрез издаване на разрешение за продължително пребиваване в страната до навършване на пълнолетие. Ще се прецизират правомощията на компетентните държавни структури по отношение на грижите, които се полагат спрямо тази категория чужденци. Ще се въведе новият вид документ, който ще се издава на непридружените деца-чужденци, както и ще се въведе срок за издаването на съответните документи за самоличност и за пребиваване на чужденците. Ще се създаде правна уредба за издаване на удостоверения за пребиваване на членовете на семейството на български граждани, които са граждани на Европейския съюз и са упражнили правото си на свободно движение.  Ще се създаде правна уредба относно възможността да се откаже право на пребиваване на територията на Република България при установено и доказано фиктивно съжителство или фиктивен брак. Ще се въведе механизъм, по който да се разрешават спорове между родители на деца-чужденци по отношение на правото на пребиваване на тези деца в Република България. Ще се въведе новият вид документ, който ще се издава на непридружените деца-чужденци, както и ще се разпише срок за издаването на съответните документи за самоличност и за пребиваване на чужденците. 
Създава се правна уредба за издаване на удостоверения за пребиваване на членовете на семейството на български граждани, които са граждани на Европейския съюз и са упражнили правото си на свободно движение, както и се създава уредба относно възможността да се откаже право на пребиваване на територията на Република България при установено и доказано фиктивно съжителство или фиктивен брак. С промените в ЗУБ ще се ограничи прилагането на процедурата за събиране на семейства на бежанци само до лица, чиито семейни връзки предшестват влизането им на територията на Република България. По този начин ще се преустанови заобикалянето на закона и сключването на фиктивни бракове, породени от желанието за получаване на статут на бежанец. Ще се постигне и съответствие на българското законодателство с разпоредбите на Директива 2013/32/ЕС.

5.	Анализ за съответствие с правото на Европейския съюз:
Със законопроекта се предвижда въвеждане на европейско законодателство, поради което са изготвени таблици за съответствие с европейското право.

МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ:

							(Бойко Борисов)

Р е п у б л и к а   б ъ л г а р и я
МИНИСТЕРСКИ СЪВЕТ

№……….………………….		
……………………. 2019 г.	ДО

ПРЕДСЕДАТЕЛЯ НА 
НАРОДНОТО СЪБРАНИЕ

г-жа ЦВЕТА КАРАЯНЧЕВА

УВАЖАЕМА ГОСПОЖО КАРАЯНЧЕВА,

На основание чл. 87, ал. 1 от Конституцията на Република България изпращам Ви одобрения с Решение ................... на Министерския съвет от 2019 г. проект на Закон за изменение и допълнение на Закона за чужденците в Република България.

Приложения: 
1. Мотиви към проекта на Закон за изменение и допълнение на Закона за чужденците в Република България.
2. Частична предварителна оценка на въздействието.
3. Справка от Министерството на правосъдието за съответствие с Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи и с практиката на Европейския съд по правата на човека.
4. Справка за съответствие с правото на Европейския съюз.
5. Справка за постъпилите предложения от обществените консултации.

МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ:

							(Бойко Борисов)