НАРОДНО СЪБРАНИЕ
Вх. № 48-202-01-24
Дата:31.10 2022 г.

Република българия
МИНИСТЕРСКИ СЪВЕТ

                        ДО
ПРЕДСЕДАТЕЛЯ НА 
НАРОДНОТО СЪБРАНИЕ
г-н ВЕЖДИ РАШИДОВ

УВАЖАЕМИ ГОСПОДИН ПРЕДСЕДАТЕЛ,
На основание чл. 87, ал. 1 от Конституцията на Република България изпращам Ви одобрения с Решение  854 на Министерския съвет от 2022 г. проект на Закон за изменение и допълнение на Закона за данък върху добавената стойност.
Приложения:
1. Мотиви към проекта на Закон за изменение и допълнение на Закона за данък върху добавената стойност.
2. Частична предварителна оценка на въздействието.
3. Справка от Министерството на правосъдието за съответствие с Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи и с практиката на Европейския съд по правата на човека.
4. Справка за съответствие с правото на Европейския съюз.
5. Таблица за съответствие.
6. Справка за постъпилите предложения от обществените консултации.
7. Справка за отразяване на становищата, получени след съгласуване на законопроекта.

МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ:

Р Е П У Б Л И К А   Б Ъ Л Г А Р И Я
М И Н И С Т Е Р С К И   С Ъ В Е Т
Препис

Р Е Ш Е Н И Е    854

от   31 октомври   2022 година

ЗА одобряване на законопроект

На основание чл. 87, ал. 1 от Конституцията на Република България

М И Н И С Т Е Р С К И Я Т    С Ъ В Е Т
Р Е Ш И:

1. Одобрява проекта на Закон за изменение и допълнение на Закона за данък върху добавената стойност.
2. Предлага на Народното събрание да разгледа и приеме законопроекта по т. 1.
3. Министърът на финансите да представи законопроекта по т. 1 в Народното събрание.

МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ: /п/ Гълъб Донев

ГЛАВЕН СЕКРЕТАР НА
МИНИСТЕРСКИЯ СЪВЕТ: /п/ Красимир Божанов
Вярно,
ДИРЕКТОР НА ДИРЕКЦИЯ
“ПРАВИТЕЛСТВЕНА КАНЦЕЛАРИЯ”:
/Веселин Даков/

Р Е П У Б Л И К А   Б Ъ Л Г А Р И Я
НАРОДНО СЪБРАНИЕ
Проект

З А К О Н

за изменение и допълнение на Закона за данък върху добавената стойност
(Обн., ДВ, бр. 63 от 2006 г.; изм. и доп., бр. 86, 105 и 108 от 
2006 г.; Решение № 7 на Конституционния съд от 2007 г. – бр. 37 от 2007 г.; изм. и доп., бр. 41, 52, 59, 108 и 113 от 2007 г., бр. 106 от 2008 г., бр. 12, 23, 74 и 95 от 2009 г., бр. 94 и 100 от 2010 г., 
бр. 19, 77 и 99 от 2011 г., бр. 54, 94 и 103 от 2012 г., бр. 23, 30, 68, 98, 101, 104 и 109 от 2013 г., бр. 1, 105 и 107 от 2014 г., бр. 41, 79, 94 и 95 от 2015 г., бр. 58, 60, 74, 88, 95 и 97 от 2016 г., бр. 85, 92, 96 и 97 от 2017 г., бр. 24, 65 и 98 от 2018 г., бр. 24, 33, 96, 100, 101 и 102 от 2019 г., бр. 14, 18, 52, 55, 71, 104 и 107 от 2020 г., бр. 17 и 111 от 2021 г. и бр. 14, 18, 52 и 58 от 2022 г.)

§ 1. В чл. 14а, ал. 11, изречение първо след думите „което управлява електронен интерфейс“ се поставя запетая и се добавя „установено на територията на страната, включително по постоянен обект“.
§ 2. Създава се чл. 28а:
„Специален ред за деклариране на доставка на стоки, изпращани или превозвани извън територията на Европейския съюз от доставчик, неустановен на територията на Европейския съюз
Чл. 28а. (1) При извършване на доставка на стоки по чл. 28 от доставчик, който не е установен на територията на Европейския съюз, в подадената митническа декларация за износ се посочва, че стоките се изпращат или превозват извън територията на Европейския съюз, като в клетка 44 „Допълнителна информация/представени документи/сертификати и разрешения“ от декларацията за износ се вписват данни за идентификационния номер по ДДС на доставчика и номер на фактурата за извършената от него доставка на стоките, обект на износ, чрез съответните кодове. 
(2) Митническите органи разрешават изпращането или превозването на стоките извън територията на Европейския съюз, когато след извършване на проверка в базата данни за идентификационни номера по ДДС се установи, че вписаният индивидуален идентификационен номер на доставчика, посочен в клетка 44 „Допълнителна информация/представени документи/сертификати и разрешения“ от декларацията за износ, е валиден.“
§ 3. В чл. 58, ал. 1, т. 2, буква „в“ думите „държавата членка-домакин“ се заменят с „приемащата държава“.
§ 4. В чл. 68, ал. 3, т. 1 след думите „търговския регистър“ се добавя „и регистъра на юридическите лица с нестопанска цел“.
§ 5. В чл. 78 се правят следните изменения и допълнения:
1.	В ал. 2 се създава изречение второ:
„Регистрирано лице – получател по доставка, е длъжно да коригира размера на ползвания данъчен кредит и при намаляване на данъчната основа и начислен данък на доставка по чл. 126а.“
2.	Алинея 3 се изменя така:
„(3) Корекцията по ал. 2, изречение първо се извършва в данъчния период, през който е възникнало съответното обстоятелство, с отразяването на документа по чл. 115 или на анулирания документ по 
чл. 116 в дневника за покупките и в справка-декларацията за съответния данъчен период. Корекцията по ал. 2, изречение второ се извършва за данъчния период на получаване на кредитно известие, издадено от доставчика по чл. 126б, ал. 1.“
3. В ал. 5 накрая се добавя „или на получателя“.
4.	Създава се ал. 10:
„(10) Когато регистрираното лице извърши пълно или частично плащане по доставка, за която е извършена корекция по ал. 2, изречение второ, или погаси изцяло или частично задължението по доставката по друг възмезден начин, то има право на данъчен кредит, при условие че притежава дебитно известие, издадено в съответствие с изискванията на чл. 126б, ал. 6 през данъчния период, през който е извършено плащането или погасяването.“ 

§ 6. Създава се чл. 78а:
„Право на приспадане на данъчен кредит след корекция на грешно данъчно третиране на доставка
Чл. 78а. (1) При погрешно съставени документи по чл. 116, ал. 2, 
3 и 6 и по чл. 117а, ал. 2 правото на приспадане на данъчен кредит възниква през данъчния период, през който е издаден новият данъчен документ, и се упражнява през този или през някой от следващите 12 данъчни периода само когато погрешно съставеният документ е включен в дневника за покупките на получателя в срока по чл. 72.
(2) При грешно данъчно третиране на доставка, при наличие на влязъл в сила акт, издаден от орган по приходите, правото на приспадане на данъчен кредит възниква през данъчния период, през който е издаден новият данъчен документ, и се упражнява през този или през някой от следващите 12 данъчни периода само когато погрешно съставеният документ е включен в дневника за покупките на получателя в срока по 
чл. 72 и установеното задължение с акта е внесено в държавния бюджет по сметка на компетентната териториална дирекция на Националната агенция за приходите или е прихванато по чл. 92.“
§ 7. В чл. 80, ал. 2, т. 5 накрая се добавя „или на фирмени стандарти, когато не е налице нормативен акт, и в обичайните за съответната дейност размери;“.
§ 8. В чл. 82, ал. 5 се правят следните допълнения: 
1. след думите „чл. 163а“ се поставя запетая и се добавя „ал. 2“. 
2. създава се изречение второ: 
„Данъкът е изискуем от доставчика - регистрирано по този закон лице, в случаите по чл. 163а, ал. 4.“
§ 9. В чл. 87, ал. 3, изречение второ след думите „търговския регистър“ се добавя „и регистъра на юридическите лица с нестопанска цел“.
§ 10. В чл. 97а, ал. 2 накрая се поставя запетая и се добавя „за които се дължи данък по доставката от получателя – данъчно задължено лице или данъчно незадължено юридическо лице, регистрирано за целите на ДДС в тази държава членка“.
§ 11. В чл. 107 навсякъде след думите „търговския регистър“ се добавя „и регистъра на юридическите лица с нестопанска цел“.

§ 12. В чл. 109, ал. 1 накрая се добавя „и регистъра на юридическите лица с нестопанска цел“.
§ 13. В чл. 110, ал. 1 т. 1 се изменя така:
„1. е налице основание за задължителна дерегистрация по 
чл. 107, т. 1, 2, 6 и 7, при прекратяване на юридическото лице без ликвидация и при заличаване на юридическото лице, избрало да остане регистрирано до датата на заличаването му от търговския регистър и регистъра на юридическите лица с нестопанска цел;“
§ 14. В чл. 116, ал. 7 думите „ал. 2, 3 и 6“ се заменят с „ал. 1-6, когато установеното задължение с акта е внесено в държавния бюджет по сметка на компетентната териториална дирекция на Националната агенция за приходите или прихванато от орган по приходите“.
§ 15. В чл. 117, ал. 1, т. 4 се изменя така:
„4. в случаите по чл. 161 и 163а, ал. 2 - от регистрираното лице - получател по доставката;“
§ 16. В чл. 117а, ал. 5 думите „ал. 2“ се заменят с „ал. 1-4“.
§ 17. Създава се глава дванадесета „a“:
„Глава дванадесета „а“
Общи задължения за доставчиците на платежни услуги
Чл. 123а. (1) Данъчно задължено лице, което е доставчик на платежни услуги на получател, във връзка с трансграничните плащания е длъжен да води електронен регистър на получателите и на плащанията за всяко календарно тримесечие, когато:
1. местонахождението на доставчика на платежни услуги на платеца и местонахождението на доставчика на платежни услуги на получателя на трансграничното плащане е в различни държави членки;
2. е предоставил платежни услуги съответстващи на повече от 
25 трансгранични плащания  към един и същ получател за съответния период; броят на трансграничните плащания се изчислява въз основа на броя на платежните услуги, предоставени от доставчика на платежни услуги поотделно към всеки получател по държави членки и по идентификатори, посочени в ал. 6; когато доставчикът на платежни услуги разполага с информация, че получателят има няколко идентификатора, изчисляването на броя на трансграничните плащания се извършва по получател.
(2) Данъчно задължено лице, което е доставчик на платежни услуги на платец, във връзка с трансграничните плащания, е длъжно да води електронен регистър на получателите и на плащанията, за всяко календарно тримесечие, когато:
1. местонахождението на доставчика на платежни услуги на платеца е в държава членка, а местонахождението на доставчика на платежни услуги на получателя на трансграничното плащане е в трета страна или територия; 
2. е предоставил платежни услуги съответстващи на повече от 
25 трансгранични плащания към един и същ получател за този период; броят на трансграничните плащания се изчислява въз основа на броя на платежните услуги, предоставени от доставчика на платежни услуги поотделно към всеки получател по държави членки и по идентификаторите, посочени в ал. 5; когато доставчикът на платежни услуги разполага с информация, че получателят има няколко идентификатора, изчисляването се извършва по получател.
(3) Данъчно задължено лице, което е доставчик на платежни услуги на платец, не прилага ал. 2, когато поне един от доставчиците на платежни услуги на получателя се намира на територията на държава членка. В тези случаи доставчикът на платежни услуги на платеца включва платежните услуги при изчисляването на броя на трансграничните плащания  по ал. 2, буква „б“. 
(4) В случаите по ал. 3 регистърът се води от лицето по ал. 1.
(5) За целите на ал. 1 и 2 за местонахождение на платеца се счита държавата членка, съответстваща на следните идентификатори:
1. IBAN на платежната сметка на платеца или всеки друг идентификатор, който недвусмислено определя и предоставя местонахождението на платеца, или когато не са налични такива идентификатори;
2. ВIC или всеки друг бизнес идентификационен код, който недвусмислено определя и предоставя местонахождението на доставчика на платежни услуги, действащ от името на платеца.
(6) За целите на ал. 1 и 2 за местонахождение на получателя се счита държавата членка или третата страна или територия, съответстваща на следните идентификатори:
1. IBAN на платежната сметка на получателя или всеки друг идентификатор, който недвусмислено определя и предоставя местонахождението на получателя, или когато не са налични такива идентификатори;
2. ВIC или всеки друг бизнес идентификационен код, който недвусмислено определя и предоставя местонахождението на доставчика на платежни услуги, действащ от името на получателя.
(7) Регистърът по ал. 1 и 2 се води в електронен формат, определен с правилника за прилагане на закона, и се съхранява за срок три календарни години считано от края на календарната година, в която е извършено плащането.
(8) Регистърът по ал. 1 и 2 съдържа следната информация:
1. BIC или всеки друг бизнес идентификационен код, който недвусмислено идентифицира доставчика на платежната услуга;
2. името или наименованието на предприятието на получателя, както е въведено в регистъра на доставчика на платежни услуги;
3. идентификационния номер по ДДС или друг национален данъчен номер на получателя, когато има такъв;
4. IBAN или когато липсва IBAN, всеки друг идентификатор, който недвусмислено определя и предоставя местонахождението на получателя;
5. BIC или всеки друг бизнес идентификационен код, който недвусмислено определя и предоставя местонахождението на доставчика на платежни услуги, действащ от името на получателя, когато получателят получава финансовите средства, без да разполага с платежна сметка;
6. адреса на получателя, както е въведен в регистъра на доставчика на платежни услуги, когато има такъв;
7. данни за всяко трансгранично плащане;
8. данни за всички възстановявания на изплатени средства, определени като такива, за трансграничните плащания по т. 7.
(9) Информацията по ал. 8, т. 7 и 8 съдържа следните данни:
1. датата и часа на плащането или на възстановяването на изплатени средства;
2. сумата и валутата на плащането или възстановяването на изплатени средства;
3. държавата членка по произход на плащането, получено от получателя или от негово име, държавата членка по местоназначение на възстановяването на изплатени средства, в зависимост от случая, и информацията, използвана за определяне на произхода или местоназначението на плащането или на възстановяването на изплатени средства в съответствие с ал. 5 и 6;
4. всякаква допълнителна информация, която недвусмислено идентифицира плащането;
5. когато е приложимо, информация, че плащането е започнало в помещенията на търговеца.
(10) Доставчиците на платежни услуги предоставят информация от електронния регистър по ал. 1 и 2 не по-късно от последния ден на месеца, следващ календарното тримесечие, за което се отнася информацията. Електронният регистър по ал. 1 и 2 се предоставя по електронен път на Националната агенция за приходите, когато страната е държава членка по произход на доставчика на платежни услуги или е приемаща държава, когато доставчикът на платежни услуги предоставя платежни услуги в държава членка, различна от държавата членка по произход.“
§ 18. В чл. 126 се създават ал. 9 и 10:
„(9) Данъчно задължено лице, на което е прекратена регистрацията по този закон при получаване на кредитно известие по 
чл. 126б, ал. 1 за изменение на данъчната основа на доставка, за която е упражнило право на приспадане на данъчен кредит по издаден данъчен документ с начислен данък преди датата на прекратяване на регистрацията му, уведомява писмено компетентната териториална дирекция на Националната агенция за приходите в 7-дневен срок след получаване на кредитното известие, която издава разрешение за включването му в дневника за покупките и в справка декларация съгласно закона. В 
14-дневен срок от получаване на разрешението лицето подава декларация по чл. 125, ал. 1 и отчетни регистри по чл. 124 за периода, през който е получено кредитното известие, по ред, определен с правилника за прилагане на закона.

(10) Данъчно задължено лице, на което е прекратена регистрацията по този закон преди издаване на кредитно известие по 
чл. 126б, ал. 1 за изменение на данъчната основа на доставка, за която е издало данъчен документ с начислен данък преди датата на прекратяване на регистрацията му, писмено уведомява компетентната териториална дирекция на Националната агенция за приходите в 7-дневен срок, която издава разрешение за издаване на кредитното известие. В 14-дневен срок от получаване на разрешението лицето издава кредитно известие и подава декларация по чл. 125, ал. 1 и отчетни регистри по чл. 124 за периода, през който е издадено кредитното известие, по ред, определен с правилника за прилагане на закона.“
§ 19. В част шеста се създава глава тринадесета „а“:
„Глава тринадесета „а“
Намаляване на данъчна основа и начислен данък при несъбираемо вземане
Общи положения
Чл. 126а. (1) При пълно или частично неплащане по облагаема доставка с място на изпълнение на територията на страната, по която вземането е несъбираемо, доставчикът, регистрирано по този закон лице, намалява данъчната основа и начисления данък по доставката, когато са налице едновременно следните условия:
1. издадена е фактура за доставката и са спазени изискванията на чл. 86;
2. получателят и доставчикът по доставката не са свързани лица към момента на доставката и/или към момента, в който е възникнало съответното обстоятелство по ал. 2;
3. не е извършено възмездно прехвърляне на вземането;
4. доставчикът може да докаже, че е предприел действия за събиране на вземанията по доставката;
5. доставчикът е уведомил писмено получателя - регистрирано по този закон лице, че счита съответното вземане за несъбираемо на основание на ал. 2 и разполага с доказателства, че уведомлението му е било доставено до получателя.
(2) Вземането по доставка се счита за несъбираемо, когато настъпи едно от следните обстоятелства:
1. изтичане на три години за вземане с три годишен давностен срок или на пет години за вземане с петгодишен давностен срок от момента, в който вземането е станало изискуемо;
2. с влязло в сила съдебно решение е постановено, че вземането или част от него е недължимо, като вземането се счита за несъбираемо само по отношение на недължимата част;
3. вземането е погасено по силата на закон;
4. след  приключване на изпълнително производство вземането е останало изцяло или частично несъбрано;
5. производство по несъстоятелност на длъжника – получател по доставката, е прекратено с утвърден оздравителен план, в който се предвижда непълно удовлетворяване на вземането на доставчика, като вземането се счита за несъбираемо до размера на неудовлетворената част;
6. изтичане на 365 дни за вземане в размер до 600 лева от момента, в който вземането е станало изискуемо;
7. длъжникът – получател по доставката, е заличен след приключило производство по несъстоятелност или ликвидация, като при частично неудовлетворено вземане вземането се счита за окончателно несъбираемо до размера на неудовлетворената част.
(3) За целите на тази глава за „частично плащане по доставка“ се приема, че данъкът е пропорционално включен в размера на извършеното плащане.
Намаляване на данъчна основа и начислен данък при несъбираемо вземане
Чл. 126б. (1) Когато получателят по доставката е регистрирано по този закон лице или е било регистрирано лице към момента на доставката и са изпълнени условията по чл. 126а, ал. 1, т. 1-5, намалението на данъчната основа и на начисления данък се извършва от доставчика чрез издаване на кредитно известие по чл. 115 до размера на пълното или частично неплащане по доставката в 3-месечен срок от изтичане на данъчния период, през който е възникнало съответното обстоятелство по чл. 126а, ал. 2, т. 1-6.
(2) Когато получателят по доставката е нерегистрирано по този закон лице или е било нерегистрирано лице към момента на доставката и са изпълнени условията по чл. 126а,  ал. 1, т. 1-4, намалението на данъчната основа и на начисления данък се извършва от доставчика чрез издаване на протокол по ред, определен с правилника, в 3-месечен срок от изтичане на данъчния период, през който е възникнало съответното обстоятелство по чл. 126а, ал. 2, т. 1-6. 
(3) Когато получателят по доставката е нерегистрирано по този закон лице към момента на доставката, но използва получените стоки или услуги за извършване на доставки, за които е налице право на приспадане на данъчен кредит по чл. 74 и 76 и когато са изпълнени условията по 
чл. 126а, ал. 1, т. 1-4, намалението на данъчната основа и на начисления данък се извършва по ал. 1.
(4) Когато получателят по доставката е заличен след приключило производство по несъстоятелност или ликвидация по чл. 126а, ал. 2, т. 7 или получателят по доставката е регистрирано по този закон лице, което използва получените стоки или услуги за извършване на доставки, за които не е налице право на приспадане на данъчен кредит, намалението на данъчната основа и на начисления данък се извършва по ал. 2
(5) Намалението по ал. 2 на начисления данък се определя като разлика между начисления данък по доставката и ползвания данъчен кредит от доставчика за получени от него стоки или услуги, пряко свързани с извършването на доставката, до размера на пълното или частично неплащане по доставката. 
(6) Издаденият протокол по ал. 2 се отразява със знак (-) в дневника за продажби и справка-декларацията в съответния данъчен период.
(7) Когато доставчикът - регистрирано по този закон лице, получи пълно или частично плащане по доставка, за която данъчната основа и начисленият данък са намалени по  ал. 1, или вземането по доставката е  погасено изцяло или частично по друг възмезден начин, лицето е длъжно да издаде дебитно известие през данъчния период, през който е получено плащането или е погасено вземането, до размера на полученото плащане или погасяване по доставката.
(8) Когато доставчикът - регистрирано по този закон лице, получи пълно или частично плащане по доставка, за която данъчната основа и начисленият данък са намалени по ал. 2, или вземането по доставката е погасено изцяло или частично по друг възмезден начин, лицето е длъжно да издаде протокол през данъчния период, през който е получено плащането или е погасено вземането, до размера на полученото плащане или погасяване по доставката, или до размера на намалението по ал. 5. Издаденият протокол се отразява със знак (+) в дневника за продажби и справка-декларацията.
Ограничения на намаляване на данъчна основа и начислен данък при несъбираемо вземане 
Чл. 126в. Намалението на данъчната основа и на начисления данък по чл. 126а, ал. 1 не се извършва, когато регистрираното лице -  доставчик, е знаело или е било длъжно да знае към момента на доставката, че няма да получи дължимата сума по доставката. Приема се, че доставчикът е бил длъжен да знае, когато доставката е привидна, заобикаля закона или е на цена, която значително се отличава от пазарната цена.“
§ 20. В чл. 132 се правят следните допълнения: 
1. В ал. 2 след думите „търговския регистър“ се добавя „и регистъра на юридическите лица с нестопанска цел“.
2. В ал. 3 след думите „търговския регистър“ се добавя „и регистъра на юридическите лица с нестопанска цел“.
§ 21. В чл. 133, ал. 2 се създава изречение второ: 
„Доставчик, който не е установен на територията на Европейския съюз или на трета страна, с която Европейският съюз е сключил споразумение за взаимопомощ, сходно по обхват с Директива 2010/24/ЕС и Регламент (ЕС) № 904/2010, и извършва доставка на стоки по чл. 28, се регистрира по този закон задължително чрез акредитиран представител.“
§ 22. В чл. 153 се правят следните изменения:
1.	Алинеи 1 и 2 се изменят така:
„(1) Данъчно задължено лице, което не е установено на територията на страната и извършва услуги или дистанционни продажби на стоки с място на изпълнение на територията на страната, по които получатели са данъчно незадължени лица, и лицето не е регистрирано за прилагане на някой от специалните режими по чл. 152, ал. 1 в страната или в друга държава членка, прилага общите правила на закона.

(2) Режимът в Съюза не се прилага за услуги с място на изпълнение в държава членка, в която данъчно задълженото лице е установило независимата си икономическа дейност или има постоянен обект. За доставката на тези услуги се прилага законодателството на съответната държава членка.“ 
2.	Алинея 3 се отменя.
3.	Алинеи 8 и 9 се изменят така:
„(8) Лице, което е регистрирано в друга държава членка за прилагане на режим в Съюза и което няма постоянен обект на територията на страната, за доставки на услуги с място на изпълнение на територията на страната, по които получатели са данъчно незадължени лица, прилага този режим.
(9) Данъчно задължено лице, регистрирано в друга държава членка за прилагане на режим извън Съюза, за доставки на услуги с място на изпълнение на територията на страната, по които получатели са данъчно незадължени лица, прилага този режим.“
§ 23. В чл. 154, ал. 1 т. 1 се изменя така:
„1. извършва доставки на услуги с място на изпълнение на територията на държава членка, по които получатели са данъчно незадължени лица;“.
§ 24. В чл. 157б се правят следните изменения:
1. В ал. 5 т. 1 се изменя така:
„1. не е извършвало дистанционни продажби на стоки, внасяни от трети страни или територии, 24 последователни данъчни периода и не е подало заявление за дерегистрация за прилагането на режима, или“.
2. В ал. 7 т. 1 се изменя така:
„1. не е извършвало дистанционни продажби на стоки, внасяни от трети страни или територии, 24 последователни данъчни периода и не е подало заявление за дерегистрация за прилагането на режима, или“.
§ 25. В чл. 159а, ал. 13 накрая се добавя „и 4“.
§ 26. В чл. 159г се правят следните изменения:
1.	Алинея 1 се изменя така:

„(1) Регистрирано на основание чл. 154, 156 или 157а лице е длъжно да води електронен регистър за доставките, за които прилага режима.”
2.	В ал. 3 думите „държавата членка по идентификация“ се заменят с „орган по приходите“.
§ 27. В чл. 163а се създава ал. 4: 
„(4) Алинея 2 не се прилага за доставки на стоки и услуги по приложение № 2, част първа, по които получатели са държавата и държавните и местните органи.“
§ 28. В чл. 169, ал. 1, т. 1 думите „,идентификационен номер по 
чл. 84 от Данъчно-осигурителния процесуален кодекс“ и запетаята след тях се заличават.
§ 29. В чл. 172 ал. 1 се изменя така:
„(1) Освободен от данък е вносът на стоки, за които по силата на международни договори, спогодби, споразумения, конвенции или други подобни, по които Република България е страна, ратифицирани и обнародвани по съответния ред, е предвидено освобождаване на вноса от данъци с ефект, еквивалентен на косвен данък, при условие че е получено разрешение от Съвета на Европейския съюз по чл. 396 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност.“
§ 30. В чл. 173 се правят следните изменения и допълнения:
1.	В ал. 1 накрая се добавя „при условие че е получено разрешение от Съвета на Европейския съюз по чл. 396 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност“.
2.	В ал. 6:
а) в т. 1, буква „г“ думите „държавата членка-домакин“ се заменят с „приемащата държава“;
б) в т. 2 думите „държава домакин“ се заменят с „държава на установяване“.
§ 31. Член 174а се изменя така:
„Удостоверяване на обстоятелства

Чл. 174а. Документите, с които се удостоверява наличието на обстоятелствата по тази глава, се определят с правилника за прилагане на закона.“ 
§ 32. В чл. 176в се правят следните изменения: 
1.	В ал. 4, изречение първо думите „7-дневен“ се заменят с 
„3-дневен“.
2.	В ал. 5, в основния текст думите „7-дневен“ се заменят с 
„3-дневен“.
§ 33. Създава се чл. 181е:
„Чл. 181е. Лице, което, като е длъжно, не води електронен регистър по чл. 123а, ал. 1 и 2 и не предостави електронния регистър по 
чл. 123а, ал. 10, се наказва с имуществена санкция в размер от 500 до 
10 000 лв.
(2) При повторно нарушение по ал. 1 размерът на имуществената санкция е от 1000 до 20 000 лв.“
§ 34. Член 191а се изменя така:
„Чл. 191а. (1) Лице, което извършва сервизно обслужване, въвеждане в експлоатация, регистрация на ФУ/ИАСУТД или демонтаж на фискална памет не по установения за това ред, се наказва с глоба - за физическите лица, които не са търговци, в размер от 1000 до 2000 лв., или с имуществена санкция - за юридическите лица и едноличните търговци, в размер от 2000 до 5000 лв. Същото наказание се налага на лице, което наруши целостта на пломбите на електронна система с фискална памет не по установения за това ред.
(2) При повторно нарушение по ал. 1 размерът на глобата е от 
2000 до 4000 лв., а на имуществената санкция - от 5000 до 10 000 лв.“
§ 35. В Допълнителните разпоредби се правят следните допълнения:
1. В § 1 се създава т. 104:
„104. За целите на чл. 123а:
а) „доставчик на платежни услуги“ е този по смисъла на чл. 3 от Закона за платежните услуги и платежните системи;
б) „държава членка по произход“ е тази по смисъла на § 1, т. 10 от Допълнителните разпоредби на Закона за платежните услуги и платежните системи;
в) „плащане“ е това по смисъла на § 1, т. 20 и 31 от Допълнителните разпоредби на Закона за платежните услуги и платежните системи;
г) „платежна сметка“ е тази по смисъла на § 1, т. 32 от Допълнителните разпоредби на Закона за платежните услуги и платежните системи;
д) „платежна услуга“ е тази по смисъла на чл. 4 от Закона за платежните услуги и платежните системи;
е) „платец“ е този по смисъла на § 1, т. 34 от Допълнителните разпоредби на Закона за платежните услуги и платежните системи;
ж) „получател“ е този по смисъла на § 1, т. 39 от Допълнителните разпоредби на Закона за платежните услуги и платежните системи;
з) „приемаща държава членка“ е тази по смисъла на § 1, т. 47 от Допълнителните разпоредби на Закона за платежните услуги и платежните системи;
и) „трансгранично плащане“ е плащане, когато местонахождението на платеца e в една държава членка, а местонахождението на получателя е в друга държава членка, в трета страна или на трета територия;
к) „BIC“ е BIC съгласно определението по чл. 2, т. 16 от Регламент (ЕС) № 260/2012;
л) „IBAN“ е IBAN съгласно определението по чл. 2, т. 15 от Регламент (ЕС) № 260/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 
14 март 2012 година за определяне на технически и бизнес изисквания за кредитни преводи и директни дебити в евро и за изменение на Регламент (ЕО) № 924/2009 (ОВ, L 94/22 от 30 март 2012г.), наричан по-нататък „Регламент (ЕС) № 260/2012“.”
2. В § 1а се създават т. 23-25:
„23. Директива (ЕС) 2022/542 на Съвета от 5 април 2022 година за изменение на директиви 2006/112/ЕО и (ЕС) 2020/285 по отношение на ставките на данъка върху добавената стойност (ОВ, L 107/1 от 6 април 
2022 г.).

24. Директива (ЕС) 2020/284 на Съвета от 18 февруари 2020 г. за изменение на Директива 2006/112/ЕО по отношение на въвеждането на определени изисквания за доставчиците на платежни услуги (ОВ, L 62/7 от 
2 март 2022 г.).
25. Директива (ЕС) 2022/890 на Съвета от 3 юни 2022 година за изменение на Директива 2006/112/ЕО по отношение на удължаването на срока на прилагане на незадължителния механизъм за обратно начисляване във връзка с доставките на някои стоки и услуги, при които съществува риск от измами, и на механизма за бързо реагиране срещу измамите с ДДС (ОВ, L 155/1 от 8 юни 2022 г.).“
ЗАКЛЮЧИТЕЛНА РАЗПОРЕДБА
§ 36. Законът влиза в сила от 1 януари 2023 г., с изключение на 
§ 17 и 35, които влизат в сила от 1 януари 2024 г.

Законът е приет от 48-ото Народно събрание на ………..….. 2022 г. и е подпечатан с официалния печат на Народното събрание.

ПРЕДСЕДАТЕЛ НА
НАРОДНОТО СЪБРАНИЕ:

(Вежди Рашидов)

М  О  Т  И  В  И

към проекта на Закон за изменение и допълнение на Закона за данък върху добавената стойност

Причини, които налагат разработването на проекта на нормативен акт
Проектът на Закон за изменение и допълнение на Закона за данък върху добавената стойност (ЗДДС) отразява въвеждане на европейски директиви, отстраняване на констатирани несъответствия с правото на Европейския съюз (ЕС) и привеждане на законодателството в областта на данък върху добавената стойност (ДДС законодателството) в съответствие с решения на Съда на Европейския съюз (СЕС). 
Прецизирани са разпоредби, които създават затруднения при практическото прилагане на закона.
Цели, които се поставят с проекта на нормативен акт
Целта на промените в ЗДДС е постигане на съответствие на българското ДДС законодателство с европейското и въвеждане и отразяване на решенията на СЕС, както и отстраняване на установени от Европейската комисия несъответствия в ЗДДС и премахване на възникнали в практиката затруднения при прилагане на националното законодателство.
Привеждане на законодателството в областта на данъка върху добавената стойност в съответствие с решенията на Съда на Европейския съюз
С оглед на предвидената възможност в разпоредбата на чл. 90, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност (Директивата за ДДС) за намаляване на данъчната основа на доставката при пълно или частично неплащане, което може да стане несъбираемо, и предвид това, че към настоящия момент българската правна уредба предвижда корекция на данъчната основа само при прекратяване или разваляне на договор, е предложено дефиниране на условията, които да се приемат за материална предпоставка за извършване на корекция при неплащане, както и на реда за извършването й. Съгласно последователната практика на СЕС относно тълкуването на чл. 90, параграф 1 и 2 от Директивата за ДДС държавите членки не могат да изключат намаляване на данъчната основа при неплащане, а в случай че се възползват от възможността, предвидена в параграф 2 на чл. 90, да дерогират от параграф 1, то тази дерогация трябва задължително да се основава на несигурността „относно окончателния характер на неплащането”. В решение по дело С-242/18 съдът подчертава, че съгласно принципа на данъчен неутралитет несигурността относно събирането на дължимите суми може да бъде взета предвид, като данъчно задълженото лице бъде лишено до момента, в който вземането не стане несъбираемо, от правото си да намалява данъчната основа. Несигурността обаче може също да се вземе предвид с предоставяне на възможност за намаляване, когато данъчнозадълженото лице изтъкне, че с оглед на обстоятелствата има вероятност задължението да не бъде изпълнено, без да се засяга възможността, ако евентуално все пак се извърши плащане, данъчната основа да се увеличи. При това положение националните власти би следвало, при спазване на принципа на пропорционалност и под контрола на съда, да определят доказателствата относно вероятната по-голяма продължителност на неплащането, които данъчнозадълженото лице следва да представи в зависимост от особеностите на приложимия национален закон. Съдът на Европейския съюз приема, че държавата членка не може да се възползва от дерогацията по чл. 90 параграф 2 от Директивата за ДДС по начин, че изобщо и напълно да изключи корекциите на данък върху добавената стойност (ДДС) при неплащане. Това е така, тъй като корекцията на начислен ДДС при пълно или частично неплащане  представлява израз на основния принцип на Директивата за ДДС, че данъчната основа се състои от действително получената насрещна престация, от който пряко следва, че данъчната администрация не може да събира ДДС в размер, надвишаващ получения от данъчно задълженото лице. Целта на направеното предложение е да се даде право на лицата да намаляват данъчната основа при установено несъбираемо вземане по доставка. Изричната законова регламентация за намаляване на данъчната основа при установено несъбираемо вземане по доставка ще доведе до еднакво третиране на случаите, в които са налице предпоставки за извършване на корекция на данъчната основа, съответно на ползвания данъчен кредит, както и ще улесни извършването на контролната дейност на органите по приходите. 
Изпълнение на задължение за въвеждане на европейско законодателство в ЗДДС
Във връзка с въведените с разпоредбите на Директива (ЕС) 2020/284 на Съвета от 18 февруари 2020 година за изменение на Директива 2006/112/ЕО по отношение на въвеждането на определени изисквания за доставчиците на платежни услуги (Директива (ЕС) 2020/284 изисквания за доставчиците на платежни услуги, са предложени съответните изменения и в ЗДДС. Директива 2020/284 има за цел да допълни законодателния ДДС пакет за облагане на електронната търговия, който влезе в сила на 1 юли 2021 г. Директива 2020/284 съдържа задължения за доставчиците на платежни услуги да предават определена информация за трансграничните плащания, произхождащи от държави членки и за бенефициента („получателя”) на тези презгранични плащания с цел правилното отчитане и облагане с ДДС на електронната търговия в ЕС. Промените, които се въвеждат с Директива (ЕС) 2020/284, имат за цел да се разреши проблемът с измамите с ДДС при електронната търговия чрез засилване на сътрудничеството между данъчните органи и доставчиците на платежни услуги.
Във връзка с приета Директива (ЕС) 2022/542 на Съвета от 
5 април 2022 година за изменение на директиви 2006/112/ЕО и (ЕС) 2020/285 по отношение на ставките на данъка върху добавената стойност не се налага предприемане на изменения в националното законодателство, тъй като регламентираните ставки на данъка в ЗДДС са в съответствие с посочената директива.
Във връзка с приета Директива (ЕС) 2022/890 на Съвета от 
3 юни 2022 година за изменение на Директива 2006/112/ЕО по отношение на удължаването на срока на прилагане на незадължителния механизъм за обратно начисляване във връзка с доставките на някои стоки и услуги, при които съществува риск от измами, и на механизма за бързо реагиране срещу измамите с ДДС не се налага предприемане на изменения в националното законодателство, тъй като регламентираните ставки на данъка в ЗДДС са в съответствие с посочената директива, и предвидената възможност за удължаване на срока на прилагане, на механизма за обратно начисляване е въведена със Закона за изменение и допълнение на Закона за държавния бюджет на Република България за 2022 г. (ДВ, бр. 52 от 2022 г.). 
Отстраняване на несъответствие на българското с европейското законодателство в областта на данък върху добавената стойност  
По повод запитване по информационна фаза с 
№ EUP(2022)10166 на Европейската комисия (ЕК) относно разпоредбите за освобождаване от ДДС при износ, в което ЕК констатира несъответствие с правото на Европейския съюз, е предложен специален ред за деклариране на доставка на стоки, изпращани или превозвани извън територията на ЕС от доставчик, неустановен на територията на ЕС пред митническите органи на страната за целите на доказване изискванията за прилагане на освобождаване от ДДС. 
Прецизиране на някои разпоредби в ЗДДС за създаване правна сигурност и улеснение на прилагането им от данъчно задължените лица
Предложените промени в закона имат за цел и уреждане на възникнали затруднения при практическото му прилагане.
Във връзка с посочените цели се предлагат следните промени:
Предложения за промени, свързани с привеждане на ДДС законодателството в съответствие с решения на СЕС 
Във връзка с въвеждане в ЗДДС на промени, свързани с привеждане на ДДС законодателството в съответствие с решения на СЕС, и по-конкретно разпоредби, които дават възможност да се намали данъчната основа на доставката при пълно или частично неплащане, са предвидени правила за намаляване на данъчната основа и начисления данък при пълно или частично неплащане по облагаема доставка с място на изпълнение на територията на страната, по която вземането е  несъбираемо. Предвидено е намалението на данъчната основа и начисления данък да става, когато са изпълнени едновременно условията, посочени в предложената разпоредба, и са регламентирани обстоятелствата, при които вземането по доставка се счита за несъбираемо. Намаляването на данъчна основа и начисления данък при несъбираемо вземане, когато получателят по доставката е регистрирано по закона лице или е било регистрирано лице към момента на доставката, ще се извършва от доставчика чрез издаване на кредитно известие до размера на пълното или частично неплащане по доставката в тримесечен срок от изтичане на данъчния период, през който е възникнало съответното обстоятелството. Намалението на данъчната основа и на начисления данък, когато получателят по доставката е нерегистрирано по закона лице или е било нерегистрирано лице към момента на доставката, ще се извършва от доставчика чрез издаване на протокол по ред, определен с правилника за прилагане на Закона. Намалението ще се извършва с протокол и когато получателят по доставката е заличен след приключило производство по несъстоятелност или ликвидация или е регистрирано по закона лице, което използва получените стоки или услуги за извършване на доставки, за които не е налице право на приспадане. В посочените хипотези, при които намалението се извършва с издаване на протокол, намалението на начисления данък ще се определя като разликата между начисления данък по доставката и ползвания данъчен кредит от доставчика за получени от него стоки или услуги, пряко свързани с извършването на доставката, до размера на пълното или частично неплащане по доставката. Издаденият протокол ще се отразява със знак (-) в дневника за продажби и справка-декларацията в тримесечен срок от изтичане на данъчния период, през който е възникнало съответното обстоятелство. Данъчната основа и начисленият данък при пълно или частично неплащане по облагама доставка няма да се намаляват, когато доставчикът е знаел или е бил длъжен да знае, че няма да получи дължимата сума по доставката.
Предвидено в законопроекта е още, че когато доставчикът -регистрирано по закона лице, получи пълно или частично плащане по доставка, за която данъчната основа и начисленият данък са намалени, или вземането по доставката е погасено изцяло или частично по друг възмезден начин, доставчикът е длъжен да издаде дебитно известие през данъчния период, през който е получено плащането или е погасено вземането, до размера на полученото плащане или погасяване по доставката. Когато доставчикът получи пълно или частично плащане по доставка, за която данъчната основа и начисленият данък са намалени с протокол, той следва да издаде протокол през данъчния период, през който е получено плащането или е погасено вземането, до размера на полученото плащане или погасяване по доставката. Издаденият протокол се отразява със знак (+) в дневника за продажби и справка-декларацията. 
В случаите на намаляване на данъчната основа и начисления данък на доставка при пълно или частично неплащане по облагаема доставка се предвиждат и правила за корекция на ползвания данъчен кредит. Във връзка с това, когато получателят е регистрирано по закона лице, той ще бъде длъжен да коригира размера на ползвания данъчен кредит, като корекцията ще се извършва за данъчния период на получаване на кредитното известие, издадено от доставчика. Когато извърши пълно или частично плащане или погаси изцяло или частично задължението по доставката по друг възмезден начин, за която е извършена корекция на данъчния кредит,  получателят ще има право на данъчен кредит, при условие че притежава дебитно известие, издадено през данъчния период, през който е извършено плащането или погасяването.
Предвидени са и правила за корекция на данъчната основа и за лица с прекратена регистрация по закона при настъпване обстоятелство за изменение на данъчната основа или за разваляне на доставката (несъбираемост). Във връзка с това лице, на което е прекратена регистрацията по закона, при получаване на кредитно известие за изменение на данъчната основа на доставка, за която е упражнило право на приспадане на данъчен кредит по издаден данъчен документ с начислен данък преди датата на прекратяване на регистрацията му, писмено уведомява компетентната териториална дирекция на Националната агенция за приходите в 7-дневен срок след получаване на кредитното известие, която издава разрешение за включването му в дневника за покупките и в справка-декларация по закона. В 14-дневен срок от получаване на разрешението лицето подава справка-декларация и отчетни регистри за периода, през който е получено кредитното известие, по ред, определен в правилника за прилагане на закона. Аналогични правила са предвидени и за лице, на което е прекратена регистрацията по този закон преди издаване на кредитно известие за изменение на данъчната основа на доставка, за която е издало данъчен документ с начислен данък преди датата на прекратяване на регистрацията му. Лицето писмено уведомява компетентната териториална дирекция на Националната агенция за приходите в 
7-дневен срок, която издава разрешение за издаване на кредитното известие, а в 14-дневен срок от получаване на разрешението лицето издава кредитно известие и подава справка-декларация и отчетни регистри за периода, през който е издадено кредитното известие, по ред, определен с правилника за прилагане на закона.

Предложения за промени, свързани с въвеждане в ЗДДС на Директива (ЕС) 2020/284 
Във връзка с въведените с разпоредбите на Директива (ЕС) 2020/284 изисквания за доставчиците на платежни услуги са предложени разпоредби, определящи задължение за тези лица да водят електронен регистър на трансгранични плащания и на техните получатели във връзка с платежните услуги, които изпълняват, на база  всяко календарно тримесечие. Електронният регистър ще се води в електронен формат, определен с правилника за прилагане на закона, за срок три календарни години от датата на плащането считано от края на календарната година. Определена е и информацията, която следва да съдържа електронният регистър. Доставчиците на платежни услуги ще следва да предоставят електронния регистър не по-късно от последния ден на месеца, следващ календарното тримесечие, за което се отнася информацията, по електронен път пред Националната агенция за приходите, когато страната ни е държава членка по произход на доставчика на платежни услуги или е приемаща държава, когато доставчикът на платежни услуги предоставя платежни услуги в държава членка, различна от държавата членка по произход. Електронният регистър ще се води от доставчик на платежни услуги, когато е предоставил повече от 25 трансгранични плащания към един и същ получател на плащане през едно календарно тримесечие, като броят на трансграничните плащания се изчислява въз основа на броя на платежните услуги, предоставени от доставчика на платежни услуги поотделно към всеки получател по държави членки и по посочените идентификатори, освен когато доставчикът на платежни услуги разполага с информация, че получателят на плащането има няколко идентификатора, изчисляването се извършва по получател. Във връзка с това са регламентирани и идентификаторите за определяне на местонахождението на получателя, съответно идентификатори за определяне местонахождението на платеца - държава членка, третата страна или територия. 
Електронният регистър на получателите и на плащанията ще се води от доставчиците на платежни услуги на получателя, когато местонахождението на доставчиците на платежни услуги на платеца и на получателя на трансграничното плащане е в различни държави членки. Доставчиците на платежни услуги на платеца следва да водят електронен регистър на получателите и на плащанията, когато местонахождението на доставчика на платежни услуги на получателя на трансграничното плащане е в трета страна или територия. Това изискване няма да се прилага за платежни услуги, предоставяни от доставчиците на платежни услуги на платеца по отношение на всяко плащане, когато поне един от доставчиците на платежни услуги на получателя се намира на територията на страната - държава членка по произход или на територията на друга държава членка - приемаща държава членка. В тези случаи доставчикът на платежни услуги на платеца ще включва платежните услуги при изчисляването на броя на трансграничните плащания. 
Разпоредбите на Директива (ЕС) 2020/284 следва да се прилагат от данъчно задължените лица от 1 януари 2024 г. С цел улеснение на лицата е предложено своевременно транспониране на директивата в националното законодателство.
Предложения за промени в резултат на констатирани несъответствия с разпоредбите на Директивата за ДДС  
В запитване по информационна фаза с № EUP(2022)10166 на ЕК относно разпоредбите за освобождаване от ДДС при износ е констатирано, че доставчиците, които не са установени в ЕС и които извършват в Република България доставка на стоки, изпращани или превозвани към трета държава – по смисъла на чл. 28 от ЗДДС – не са в състояние да представят доказателствата, изисквани за тази доставка по силата на правилника за прилагане на закона, и затова нямат възможност да се ползват от освобождаване от ДДС. Затова е предложен специален ред за деклариране на този вид доставка на стоки - чрез посочване на определен код при попълването на износната митническа декларация. За целите на контрола е предвидено задължение на митническите органи да извършват проверка за валидността на  декларирания индивидуален идентификационен номер по ЗДДС на доставчика. Предвидено е още доставчикът да се регистрира по закона задължително чрез акредитиран представител.
Предложения за промени, свързани с прецизиране на разпоредби, включително във връзка с възникнали затруднения при практическото прилагане на закона 
Прецизирани са разпоредби, които създават затруднения при практическото прилагане на закона, във връзка с което е предложено:
При погрешно съставени документи, включително при грешно данъчно третиране на доставка при наличие на влязъл в сила акт, издаден от орган по приходите, е уточнен данъчният период, през който възниква правото на приспадане на данъчен кредит, както и че това право се упражнява през този или през някой от следващите 12 данъчни периода, само когато погрешно съставеният документ е включен в дневника за покупките на получателя в предвидения от закона срок. Уточнява се, че корекция на фактури и известия при наличие на влязъл в сила акт, издаден от орган по приходите, се извършва, когато установеното задължение с акта е внесено в държавния бюджет по сметка на компетентната териториална дирекция на Националната агенция за приходите или прихванато от орган по приходите. Поради възникнали затруднения при практическото прилагане на закона и необходимостта от прецизиране на разпоредби са предложени уточняващи текстове, свързани с прилагането на режимите за ДДС облагане на електронна търговия: режим извън ЕС, режим в ЕС и режим за дистанционни продажби на стоки, внасяни от трети страни или територии.   
Във връзка с извършването на корекция на приспаднат ДДС при унищожаване или бракуване на стоки е предложено лицата да не извършват корекция на ползван данъчен кредит при брак поради изтичане срока на годност/трайност, като се позоват на фирмени стандарти при липса на установени такива с нормативен акт и в обичайните за съответната дейност размери брак. Предложението е в съответствие с принципите на Директивата за ДДС, като се цели избягване стеснителното прилагане на изискването за извършване на корекция на ползван данъчен кредит в случаите на брак.
С цел конкретизиране качеството на получателя и привеждане в съответствие с разпоредбите на Директивата за ДДС е предложено лицата, установени на територията на страната, да подлежат на регистрация, когато предоставят услуги с място на изпълнение на територията на друга държава членка, за които се дължи данък по доставката от получателя – данъчно задължено лице или данъчно незадължено юридическо лице, регистрирано за целите на ДДС в тази държава членка. В случаите, в които за доставката не се дължи данък, няма да възниква задължение за регистрация. 
С цел намаляване на административната тежест по отношение на данъчно задължените лица, които са обявени в ликвидация, е предложено, ако тези лица са избрали да останат регистрирани по закона до датата на заличаването им от търговския регистър, да не подават заявление за дерегистрация към датата на заличаването им. Прекратяването на регистрацията по ЗДДС на тези лица ще се извършва служебно от органите по приходите. 
Във връзка с решение № 12630 от 10 декември 2021 г. на ВАС по адм. д. № 2831/2021 г., с което е постановено, че дейностите по сметосъбиране и сметоизвозване не са икономически за общината и са извършвани от нея в качеството на орган на местна власт чрез трето лице и за тези дейности на основание чл. 3, ал. 5 от ЗДДС общината не е данъчно задължено лице и не следва да начислява данък по чл. 163а от ЗДДС за получените доставки на услуги по сметосъбиране на битови отпадъци, е предложено отстраняване на несъответствието на разпоредбата на чл. 163а от ЗДДС с чл. 199 от Директивата за ДДС. Направено е предложение, съгласно което разпоредбата, която задължава получателя, когато той е регистрирано по закона лице, да си самоначислява данъка по получени доставки, посочени в приложение 
№ 2 към ЗДДС, да не се прилага за доставки на стоки и услуги, по които получатели са държавата и държавните и местните органи. Уточнява се, че в тези случаи данъкът е изискуем от доставчика - регистрирано по закона лице.
С цел прецизиране и привеждане в съответствие с разпоредбите на Директивата за ДДС са направени предложения, свързани с освобождаване от данък при внос и по отношение на доставките, освободени от данък по силата на международни договори, спогодби, споразумения, конвенции или други подобни, по които Република България е страна, ратифицирани и обнародвани по съответния ред, за които се прилага нулева ставка на данъка. Във връзка с това е предложен уточняващ текст по отношение на хипотезите на освобождаване от данък при внос на стоки. По отношение на доставките, освободени от данък по силата на международни договори, спогодби, споразумения, конвенции или други подобни, по които Република България е страна, е направено уточнението, че нулева ставка на данъка се прилага, когато тези договори са сключени при условията на чл. 396 от Директивата за ДДС. Предвид дефинициите на понятията „държава на установяване” и „приемаща държава”, дадени в правилника за прилагане на закона, за целите на прилагането на разпоредбите във връзка с удостоверяването на доставките, облагаеми с нулева ставка, е предложено прецизиране на съответните разпоредби в ЗДДС. Конкретизирано е, че документите, с които се удостоверява наличието на обстоятелствата за освобождаване от данък при внос и прилагане на нулева ставка на данъка за доставки с място на изпълнение на територията на страната, се определят с правилника за прилагане на закона.
Предложена е промяна на срока за предоставянето на обезпечение при търговия с течни горива. С предложената промяна ще се даде възможност на лицата да отчитат своевременно промяната на цената на горивата на вътрешният пазар, повлияна от: борсовите котировки на световните борси; пазарните промени в ценовите условия на производители и вносители, водещи до преразпределение на обемите крайни клиенти; последици от аварии и природни бедствия, водещи до временно преразпределяне на клиентите на даден производител/вносител и др. 
Предложено е прецизиране на лицата, които подлежат на санкция в случаите, когато извършват сервизно обслужване, въвеждане в експлоатация, регистрация на ФУ/ИАСУТД или демонтаж на фискална памет не по установения за това ред. Това предложение е направено предвид обстоятелството, че съществуващата към момента разпоредба възпрепятства налагането на санкции на юридически лица и еднолични търговци, които извършват сервизно обслужване, въвеждане в експлоатация и регистрация на ФУ/ИАСУТД не по установения за това ред.
Финансови и други средства, необходими за прилагането на проекта на нормативен акт
Във връзка с предложението за въвеждане в ЗДДС на разпоредби относно корекция на ДДС при несъбираемост на вземане по доставка следва да се посочи, че това ще доведе до отрицателен бюджетен ефект, чиято стойност зависи от изпълнението на условия и от множество показатели, характеризиращи ликвидността, платежоспособността и финансовата стабилност на отделните предприятия, регистрирани по ЗДДС лица, с оглед на което не може да бъде оценен на предварителен етап. Предвид това е приложена финансова обосновка, изготвена съгласно приложение № 2.2 към чл. 35, ал. 1, т. 4, буква „б” от Устройствения правилник на Министерския съвет и на неговата администрация.

Очакваните резултати от прилагането на проекта на нормативен акт
Очакваните резултати от прилагането на законопроекта са осигуряване изпълнението на нормативно установените изисквания на данъчното законодателство в областта на ДДС.
С проекта на закон се въвеждат правила, които способстват правилното прилагане на норми на правото на Европейския съюз.
Анализ за съответствие с правото на Европейския съюз
С проекта на акт се въвеждат норми на правото на Европейския съюз, поради което е изготвена справка за съответствие с европейското право.
Информация за проведените обществени консултации
Съгласно чл. 26, ал. 3 и 4 от Закона за нормативните актове проектът на закон и мотивите към него са публикувани на интернет страницата на Министерството на финансите и на Портала за обществени консултации със срок за предложения и становища 30 дни. 
В съответствие с чл. 26, ал. 5 от Закона за нормативните актове справката за постъпилите предложения заедно с обосновка за неприетите предложения в резултат на проведената обществена консултация е публикувана на интернет страницата на Министерството финансите и на Портала за обществени консултации.

МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ: