НАРОДНО СЪБРАНИЕ
Вх. №: 49-302-01-81

Република българия
МИНИСТЕРСКИ СЪВЕТ

Дата: 20.12.2023 г. / 09:26 г.

ДО

ПРЕДСЕДАТЕЛЯ НА 
НАРОДНОТО СЪБРАНИЕ

г-н РОСЕН ЖЕЛЯЗКОВ

УВАЖАЕМИ ГОСПОДИН ПРЕДСЕДАТЕЛ,
На основание чл. 87, ал. 1 от Конституцията на Република България изпращам Ви одобрения с Решение  909 на Министерския съвет от 2023 г. проект на Закон за изменение и допълнение на Наказателния кодекс.
Приложения: 
1. Мотиви към проекта на Закон за изменение и допълнение на Наказателния кодекс.
2. Частична предварителна оценка на въздействието.
3.	Справка от Министерството на правосъдието за съответствие с Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи и с практиката на Европейския съд по правата на човека.
4. Справка за съответствие с правото на Европейския съюз.
5. Справка за постъпилите предложения от обществените консултации.
6. Справка за отразяване на становищата, получени след съгласуване на законопроекта.

МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ:

Р Е П У Б Л И К А   Б Ъ Л Г А Р И Я
М И Н И С Т Е Р С К И   С Ъ В Е Т
Препис
Р Е Ш Е Н И Е    909
от    19 декември     2023 година

ЗА одобряване на законопроект
На основание чл. 87, ал. 1 от Конституцията на Република България 

М И Н И С Т Е Р С К И Я Т    С Ъ В Е Т
Р Е Ш И:
1. Одобрява проекта на Закон за изменение и допълнение на Наказателния кодекс.
2. Предлага на Народното събрание да разгледа и приеме законопроекта по т. 1.
3. Министърът на правосъдието да представи законопроекта по т. 1 в Народното събрание.

МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ: /п/ Николай Денков

ГЛАВЕН СЕКРЕТАР НА
МИНИСТЕРСКИЯ СЪВЕТ:  /п/ Ваня Стойнева
Вярно,
И.Д. ДИРЕКТОР НА ДИРЕКЦИЯ
“ПРАВИТЕЛСТВЕНА КАНЦЕЛАРИЯ”:
 /Жана Кадънкова/ 

Р Е П У Б Л И К А   Б Ъ Л Г А Р И Я
НАРОДНО СЪБРАНИЕ
Проект

З  А  К  О  Н

ЗА изменение и допълнение на Наказателния кодекс
(обн., ДВ, бр. 26 от 1968 г.; попр., бр. 29 от 1968 г.; изм. и доп., бр. 92 от 1969 г., бр. 26 и 27 от 1973 г., бр. 89 от 1974 г., бр. 95 от 1975 г., бр. 3 от 1977 г., бр. 54 от 1978 г., бр. 89 от 1979 г., бр. 28 от 1982 г.; попр., бр. 31 от 1982 г.; изм. и доп., бр. 44 от 1984 г., бр. 41 и 79 от 1985 г.; попр., 
бр. 80 от 1985 г.; изм. и доп., бр. 89 от 1986 г.; попр., бр. 90 от 1986 г.; изм. и доп., бр. 37, 91 и 99 от 1989 г., бр. 10, 31 и 81 от 1990 г., бр. 1 и 86 от 1991 г.; попр., бр. 90 от 1991 г.; изм. и доп., бр. 105 от 1991 г., бр. 54 от 1992 г., бр. 10 от 1993 г., бр. 50 от 1995 г.; Решение № 19 на Конституционния съд от 1995 г. - бр. 97 от 1995 г.; изм. и доп., бр. 102 от 1995 г., бр. 107 от 1996 г., бр. 62 и 85 от 1997 г.; Решение № 19 на Конституционния съд от 1997 г. - бр. 120 от 1997 г.; изм. и доп., бр. 83, 85, 132, 133 и 153 от 1998 г., бр. 7, 51 и 81 от 1999 г., бр. 21 и 51 от 2000 г.; Решение № 14 на Конституционния съд от 2000 г. - бр. 98 от 2000 г.; изм. и доп., бр. 41 и 101 от 2001 г., бр. 45 и 92 от 2002 г., бр. 26 и 103 от 
2004 г., бр. 24, 43, 76, 86 и 88 от 2005 г., бр. 59, 75 и 102 от 2006 г., бр. 38, 57, 64, 85, 89 и 94 от 2007 г, бр. 19, 67 и 102 от 2008 г., бр. 12, 23, 27, 32, 47, 80, 93 и 102 от 2009 г., бр. 26 и 32 от 2010 г., бр. 33 и 60 от 2011 г., 
бр. 19, 20 и 60 от 2012 г., бр. 17, 61 и 84 от 2013 г., бр. 19, 53 и 107 от 2014 г., бр. 14, 24, 41, 74, 79 и 102 от 2015 г., бр. 32 и 47 от 2016 г.; Решение № 12 на Конституционния съд от 2016 г. - бр. 83 от 2016 г.; изм. и доп., бр. 95 от 2016 г., бр. 13, 54, 85 и 101 от 2017 г., бр. 55 от 2018 г., бр. 1, 7, 16 и 83 от 2019 г., бр. 13, 23, 28, 88, 103 и 108 от 2020 г., бр. 9 от 2021 г.; Решение № 12 на Конституционния съд от 2021 г. - бр. 84 от 
2021 г.; изм. и доп., бр. 53 от 2022 г.; Решение № 13 на Конституционния съд от 2022 г. – бр. 79 от 2022 г.; Решение № 1 на Конституционния съд от 2023 г. – бр. 10 от 2023 г.; изм. и доп., бр. 67, 82 и 84 от 2023 г.)

§ 1. В чл. 80, ал. 1, т. 1 след думите „доживотен затвор“ се добавя „престъпления по глава втора, раздел VIII и раздел IX от особената част на този кодекс, извършени против деца“.
§ 2. В чл. 149, ал. 2, в основния текст думите „осем години“ се заменят с „десет години“.
§ 3. В чл. 151 се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 1 думите „до шест години“ се заменят с „до осем години“.
2. В ал. 2:
а) създават се т. 4 и 5:
„4. по отношение на лице, което не разбира свойството или значението на извършеното или което се намира в безпомощно състояние;
5. чрез употреба на сила или заплашване“;
б) досегашният текст след т. 3 става текст след т. 5 и в него думите „от две до осем години“ се заменят с „от три до десет години“.
3. В ал. 3 след думите „зависимост или надзор“ се добавя „или чрез употреба на сила или заплашване“.
4. Създава се ал. 5:
„(5) Когато от деянието по ал. 1-4 са настъпили значителни вредни последици за физическото, душевното или моралното развитие на пострадалия, наказанието е лишаване от свобода от три до десет години.“
§ 4. В чл. 154а, ал. 2 след думата „лица“ се добавя „или когато от деянието са настъпили значителни вредни последици за физическото, душевното или моралното развитие на пострадалия“.
§ 5. В чл. 155, ал. 5, т. 2 накрая се поставя запетая и се добавя „или когато от деянието са настъпили значителни вредни последици за физическото, душевното или моралното развитие на пострадалия“.
§ 6. В чл. 155а се създава ал. 3:
„(3) Когато от деянието по ал. 1 и 2 са настъпили значителни вредни последици за физическото, душевното или моралното развитие на пострадалия, наказанието е лишаване от свобода от пет до дванадесет години.“
§ 7. В чл. 155б се правят следните допълнения:
1.	В ал. 3 след думите „по ал. 1“ се добавя „и 2“. 
2.	Създава се ал. 4: 
„(4) Наказанието по ал. 3 се налага и когато от деянието по 
ал. 1-3 са настъпили значителни вредни последици за физическото, душевното или моралното развитие на пострадалия.“
§ 8. В чл. 155в се създава ал. 3:
„(3) Когато от деянието по ал. 1 и 2 са настъпили значителни вредни последици за физическото, душевното или моралното развитие на пострадалия, наказанието е лишаване от свобода от пет до дванадесет години.“
§ 9. В чл. 158а се създава ал. 6:
„(6) Когато от деянието по ал. 1-4 са настъпили значителни вредни последици за физическото, душевното или моралното развитие на пострадалия, наказанието е лишаване от свобода от пет до дванадесет години.“
§ 10. В чл. 172а, ал. 7 накрая се добавя „и се унищожава“.
§ 11. В чл. 172б се правят следните изменения и допълнения:
1.	В ал. 2 думите „от пет“ се заменят с „от две“.
2.	В ал. 3 накрая се добавя „и се унищожава“.
§ 12. В чл. 212б, ал. 1 т. 3 се изменя така:
„3. по ал. 4 – лишаване от свобода от две до десет години, а в случаите по ал. 5 – лишаване от свобода от пет до петнадесет години;“.
§ 13. В чл. 320 ал. 3 се изменя така:
„(3) Когато деянието по ал. 1 е извършено по расистки, ксенофобски или свързани със сексуалната ориентация подбуди, наказанието е лишаване от свобода от две до десет години.“
§ 14. В чл. 343а, ал. 1 в буква „в“ и буква „г“ думите „по ал. 2“ се заменят с „по ал. 3“.
§ 15. В чл. 350а се правят следните изменения и допълнения:
1. Досегашният текст става ал. 1 и в нея след думите „ветеринарномедицински продукти“ се поставя запетая и се добавя „продукти за растителна защита“.
2. Създава се ал. 2:
„(2) Който без нормативно установените изискуеми придружаващи документи и разрешения пренася продукти за растителна защита през границата на страната или търгува, употребява или допусне използването на неразрешени продукти за растителна защита на територията на страната, когато извършеното не представлява маловажен случай, се наказва с лишаване от свобода до четири години и с глоба от две хиляди до пет хиляди лева.“

ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ

§ 16. В Наказателно-процесуалния кодекс (обн., ДВ, бр. 86 от 2005 г.; изм. и доп., бр. 46 и 109 от 2007 г., бр. 69 и 109 от 2008 г., бр. 12, 27, 32 и 33 от 2009 г., бр. 15, 32 и 101 от 2010 г., бр. 13, 33, 60, 61 и 93 от 2011 г.; Решение № 10 на Конституционния съд от 2011 г. – бр. 93 от 2011 г.; изм. и доп., бр. 19, 20, 25 и 60 от 2012 г., бр. 17, 52, 70 и 71 от 2013 г., бр. 21 от 2014 г., бр. 14, 24, 41, 42, 60, 74 и 79 от 2015 г., бр. 32, 39, 62, 81 и 95 от 2016 г., бр. 13, 63 и 101 от 2017 г., бр. 7 и 44 от 2018 г.; Решение № 14 на Конституционния съд от 2018 г. – бр. 87 от 2018 г.; 
изм. и доп., бр. 96 от 2018 г., бр. 7, 16 и 83 от 2019 г., бр. 98, 103 и 110 от 2020 г., бр. 9, 16 и 20 от 2021 г.; Решение № 7 на Конституционния съд от 2021 г. – бр. 41 от 2021 г.; изм. и доп., бр. 80 от 2021 г.; Решение № 13 на Конституционния съд от 2021 г. – бр. 85 от 2021 г.; изм. и доп., бр. 32 и 62 от 2022 г. и бр. 48, 69, 84 и 86 от 2023 г.) се правят следните изменения и допълнения:

1. В чл. 139 се създава ал. 12: 
„(12) Повторен разпит на свидетел, пострадал от престъпление, може да се извърши само когато това е необходимо за целите на наказателното производство.“ 
2. В чл. 139а:
а) създава се нова ал. 1:
„(1) Ако това няма да затрудни сериозно наказателното производство, разпитът на свидетел със специфични нужди от защита се извършва:
1. в специално оборудвани помещения, предназначени за тази цел;
2. в присъствието на педагог или психолог; 
3. от един и същ разследващ орган, ако е необходим повторен разпит.“;
б) досегашните ал. 1 и 2 стават съответно ал. 2 и 3.
3. В чл. 209, ал. 2 се създава изречение пето: 
„Когато не владее български език, заявителят има право на превод на разбираем за него език на документа, който се съставя за получаването на подаденото съобщение.“
§ 17. В Закона за административните нарушения и наказания (обн., ДВ, бр. 92 от 1969 г.; изм. и доп., бр. 54 от 1978 г., бр. 28 от 1982 г., бр. 28 и 101 от 1983 г., бр. 89 от 1986 г., бр. 24 от 1987 г., бр. 94 от 
1990 г., бр. 105 от 1991 г., бр. 59 от 1992 г., бр. 102 от 1995 г., бр. 12 и 110 от 1996 г., бр. 11, 15, 59 и 85 от 1998 г., бр. 51, 67 и 114 от 1999 г., бр. 92 от 2000 г., бр. 25, 61 и 101 от 2002 г., бр. 96 от 2004 г., бр. 39 и 79 от 
2005 г., бр. 30, 33, 69 и 108 от 2006 г., бр. 51, 59 и 97 от 2007 г., бр. 12, 27 и 32 от 2009 г., бр. 10, 33, 39, 60 и 77 от 2011 г., бр. 19, 54 и 77 от 2012 г., бр. 17 от 2013 г., бр. 98 и 107 от 2014 г., бр. 81 от 2015 г., бр. 76 и 101 от 2016 г., бр. 63 и 101 от 2017 г., бр. 20 и 38 от 2018 г., бр. 83 и 94 от 
2019 г., бр. 13 и 109 от 2020 г., бр. 21 от 2021 г., бр. 25 и 51 от 2022 г. и бр. 80 и 84 от 2023 г.), в чл. 83а, ал. 1 след думите „142-143а“ се поставя запетая и се добавя „149, ал. 2, т. 5, 151, ал. 2, т. 2“, след думите „155а“ се поставя запетая и се добавя „155б, 155в“ и след думите „чл. 172а-174“ се поставя запетая и се добавя „чл. 188, ал. 2 и 4“.

Законът е приет от 49-ото Народно събрание на ……………………. 2023 г. и е подпечатан с официалния печат на Народното събрание.

ПРЕДСЕДАТЕЛ НА
НАРОДНОТО СЪБРАНИЕ:

Росен Желязков

М  О  Т  И  В  И

към проекта на Закон за изменение и допълнение на Наказателния кодекс

Причините, които налагат приемането на предложения проект на Закон за изменение и допълнение на Наказателния кодекс (ЗИД на НК), са продиктувани от спешната необходимост да се отговори на критиките на ЕС за пълно транспониране в националното законодателство на определени разпоредби от  Директива 2011/93/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 г. относно борбата със сексуалното насилие и със сексуалната експлоатация на деца, както и с детската порнография и за замяна на Рамково решение 2004/68/ПВР на Съвета. Към момента Република България се намира в процедура за нарушение относно въвеждането в българското законодателство – Наказателен кодекс и Закон за административните нарушения и наказания, на някои разпоредби от цитираната директива, като част от настоящия законопроект има за цел преодоляване на констатираните от Европейската комисия слабости.
Също така във връзка с препоръка на Комитета Ланзароте, който е съвещателен орган към Съвета на Европа по въпросите на сексуалната експлоатация и злоупотреба с деца, се предлага допълнение на разпоредбата на чл. 155б, ал. 3 от НК, като нормата се допълва с препращане не само към ал. 1, а и към създадената нова ал. 2 на чл. 155б от НК (ДВ, бр. 53 от 2022 г.).
Предлага се законодателна промяна за отстраняване на техническа грешка във връзка с приетите изменения в разпоредбите на чл. 172а, ал. 7 и чл. 172б, ал. 3 от НК, обнародвани в „ДВ”, бр. 67 от 
2023 г., и в чл. 320, ал. 3 от НК във връзка с измененията, обнародвани в „ДВ”, бр. 84 от 2023 г., където е допусната техническа грешка, като при отмяната на ал. 2 в действащата ал. 3 не е предвидено наказание за престъплението. 

Предлага се промяна и в разпоредбите на чл. 212б, ал. 1, т. 3 от НК и чл. 343а, ал. 1, букви „в“ и „г“, които препращат към чл. 343, 
ал. 2 от НК, поради установено неправилно преномериране в текстовете, направено със ЗИД на НК (ДВ, бр. 92 от 2002 г.).
Със законопроекта се предлагат и промени, с които се цели създаване на по-добра наказателноправна защита във връзка с Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета (ОВ, L 309/1 от 24 ноември 2009 г.) срещу деяния, свързани с осъществяването на производство и предлагане на пазара на продукти за растителна защита (ПЗР), които не са разрешени в страната, както и пренасянето им през границата на Република България.
В заключителните разпоредби на законопроекта с § 15 се предлага изменение и допълнение на Наказателно-процесуалния кодекс (НПК) във връзка с образувана от Европейската комисия процедура за нарушение № 2016/0023 поради непълно транспониране на чл. 5, параграф 3; чл. 20, буква „б“; чл. 23, параграф 2, букви „а“, „б“ и „в“ от Директива 2012/29/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 
25 октомври 2012 година за установяване на минимални стандарти за правата, подкрепата и защитата на жертвите на престъпления и за замяна на Рамково решение 2001/220/ПВР на Съвета (Директивата). По тази процедура Колежът на ЕК е взел решение на 16.11.2023 г. за сезиране на Съда на ЕС (СЕС), като ЕК ще поиска от съда налагане на дневна имуществена санкция на България в размер на 1620 евро на ден. След приемане на решението за сезиране на Съда предстои службите на Комисията да подготвят документите за внасяне.

•	Първата група предложения, предвидени в § 1-9 и 17, са изготвени във връзка с образуваната от Европейската комисия (ЕК) процедура за нарушение № 2019/2136, за което на 25 юли 2019 г. българската държава е информирана с официално писмо (INFR(2019)2136), а също така и с Официално уведомително писмо 
№ С (2023)502 final от 15.02.2023 г. на Генералния секретариат на ЕК. Процедурата е образувана за неправилно транспониране от Република България в националното законодателство на определени разпоредби от Директива 2011/93/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 
13 декември 2011 г. относно борбата със сексуалното насилие и със сексуалната експлоатация на деца (Директивата). Република България не е изпълнила задълженията си по чл. 3, § 5, подточка ii), член 9, 
буква „ж”), член 12, § 1 и § 2 и чл. 15, § 2 от Директивата.
във връзка с препоръка на Комитета Ланзароте е направен анализ на приетите през 2022 г. изменения и допълнения в относимите разпоредби на НК (ДВ, бр. 53 от 2022 г.) и е установено, че при създаването на разпоредбата на чл. 155б, ал. 3 от НК същата е следвало да включва препращане не само към ал. 1, а и към създадената нова ал. 2 на чл. 155б от НК, което не е било направено от законодателя. Така ще се осигури прилагането на по-тежко наказуемия квалифициран състав на чл. 155б, ал. 3 от НК и по отношение на лица, извършили престъпление по чл. 155б, ал. 2 от НК, предвиждаща склоняване на малолетни лица да участват в сексуални действия, а не само по ал. 1 – в случаите на склоняване на малолетни лица да наблюдават аналогични действия.
Предложените изменения по процедурата за нарушение 
№ 2019/2136 са във връзка с констатирано от представителите на Европейската комисия (ЕК) частично неправилно въвеждане на изискванията на Директива 2011/93/ЕС. Както се посочва в писмо 
№ С (2023)502 final от 15.02.2023 г., съгласно българската система наказателното преследване за престъпленията, наказуеми с лишаване от свобода за срок, по-дълъг от 3 години, но по-кратък от 10 години, i) се изключва по давност, ако не бъде започнато в продължение на 
10 години, и ii) се изключва по давност, дори ако наказателното преследване е започнато, след 15 години от извършването на престъплението. Европейската комисия констатира, че такъв е случаят с повечето престъпления, транспониращи членове 3-7 от директивата. Едно от тези престъпления (полово сношение с непълнолетно лице, което се занимава с проституция) се наказва с лишаване от свобода до 3 години. В този случай съгласно българската система наказателното преследване за престъплението ще бъде i) изключено, ако не бъде започнато в продължение на 5 години, и ii) изключено по давност, дори ако наказателното преследване е започнато, след 7 години и половина от извършването на престъплението. 
Европейската комисия посочва също, че, ако възможността за налагане на наказание за престъпление бъде изключена по давност след 15 години, особено младите жертви на престъпления, свързани със сексуално насилие и сексуална експлоатация на деца, може да не са в състояние да потърсят наказателно преследване след навършване на 18-годишна възраст или да разполагат с много кратък срок единствено, за да го направят. По подобен начин непълнолетните жертви на престъплението, предвидено в член 154а от българския Наказателен кодекс, в много случаи ще разполагат със силно ограничен срок, за да търсят наказателно преследване след навършване на пълнолетие. Такъв кратък срок, при който не се предвижда отчитане на тежестта на въпросното престъпление, не се счита за пропорционален и съответстващ на изискването да се предвиди „достатъчен срок след навършване на пълнолетие от страна на жертвата, като този срок е съобразен с тежестта на въпросното престъпление“. Като за много от престъпленията, изброени в директивата, страната не е гарантирала, че тяхното наказателно преследване е възможно за достатъчен и пропорционален срок след навършване на пълнолетие от страна на жертвата, България всъщност не е изпълнила задълженията си по 
член 15, параграф 2 от директивата.
Във връзка с това с § 1 се предлага допълнение на чл. 80, ал. 1, т. 1 от НК, като след думите „доживотен затвор“ се добавя „престъпления по глава втора, раздел VIII и раздел IX от особената част на този кодекс, извършени против деца“. Предложената редакция е съобразена освен с чл. 15, параграф 2 от горепосочената директива, но и с аналогично изискване за давността по отношение на пострадали непълнолетни от трафик на хора, предвидено в чл. 9 „Разследване и наказателно преследване“, параграф 2 от Директива 2011/36/ЕС относно предотвратяването и борбата с трафика на хора и защитата на жертвите от него. Съгласно параграф 2 на чл. 9 от директивата за борба с трафика на хора „Когато естеството на деянието налага това, държавите членки предприемат необходимите мерки, за да се даде възможност за наказателно преследване на престъпление, посочено в членове 2 и 3, в достатъчно дълъг период от време, след като жертвата навърши пълнолетие“. Предвид необходимостта от пълно съответствие на българското законодателство със стандартите на европейските актове и за осигуряване на най-висока степен на защита на малолетните и непълнолетните жертви на тези видове престъпления се обосновава изменението в общата част на НК, с което да се гарантира възможността за осъществяване на наказателно преследване на извършителите, отчитайки и особеността, че пострадалите са деца. С оглед на уязвимостта на тези лица следва да се предвиди по-дълъг период за погасяване по давност на наказателното преследване, както и да се гарантира, че пострадалите разполагат с достатъчно дълъг срок и след навършване на пълнолетие да могат да съобщят на компетентните органи за извършеното спрямо тях престъпление, когато са били деца. С предложеното изменение за сексуалните посегателства, извършени спрямо деца, и за трафика на деца, наказателното преследване ще се изключва по давност, когато не е било възбудено в продължение на 
20 години. Така, дори ако пострадалото дете не е било навършило 
1-годишна възраст към момента на извършване на престъплението, срокът за образуване на наказателно производство ще се погаси по давност (ако не е било образувано никога производство) при навършване на 20-годишна възраст на лицето, т.е. 2 години след навършване на пълнолетие на пострадалия. В тези случаи пострадалият може впоследствие да е разбрал за извършеното срещу него престъпление - например в случаите, когато сексуалните злоупотреби с детето са били фотографирани/видеозаписвани и са налични в публичното интернет пространство. С предложеното допълнение България ще изпълни и изискването на Директивата „държавите членки да предприемат необходимите мерки, за да направят възможно наказателното преследване на престъпленията….през достатъчен срок след навършване на пълнолетие от страна на жертвата, като този срок е съобразен с тежестта на въпросното престъпление.“.
На следващо място се предлага промяна на предвидените минимални или максимални наказания за сексуални престъпления и злоупотреба с деца, както и създаването на състав на престъпление в случаи на някои сексуални посегателства спрямо деца, когато е била използвана принуда, сила или заплашване за склоняване за сексуални цели на дете, което не е навършило възрастта за изразяване на съгласие за сексуални действия, и когато детето е навършило тази възраст. 
Равнището на максималните наказания в националното ни законодателство за злоупотреба с деца под възрастта за изразяване на съгласие с използването на принуда - осем години, е по-ниско от изискваните съгласно Директивата десет години, а равнището според Директивата при злоупотреба с особено уязвимо положение на дете, по-специално поради умствено или физическо увреждане, е осем години. При сексуалните престъпления с обект малолетни и непълнолетни лица има редица особености, като в повечето случаи едно по-възрастно пълнолетно или непълнолетно лице използва своята позиция, физическо или психическо превъзходство, незнанието, доверието или влиянието над жертвата с основната цел да удовлетвори половото си желание. Несъответствието на НК с някои хипотези на чл. 3, параграф 5 от Директивата може да бъде преодоляно чрез завишаване в съответните предложени текстове на предвидения максимум на наказанието лишаване от свобода от шест до осем и от осем на десет години, съответно, с цел постигане на съответствие с размера на посочените в Директивата наказания и предвиждане на съответен състав на престъпление. Това налага да се предвиди изменение и допълнение в чл. 151 от НК, като по този начин констатираните от ЕК несъответствия по процедура за нарушение № 2019/2136 ще бъдат преодолени.    
Предлага се и създаването на нови квалифицирани състави на някои от престъпленията по раздел VIII „Разврат“ от глава II „Престъпления срещу личността“ от Особената част на НК, по-конкретно на престъпленията по чл. 151, 154а, 155, 155а, 155б, 155в и 158а от НК, с оглед на преодоляване липсата на наказателно правна защита на деца – жертви на сексуално насилие, независимо от техния пол, на които са нанесени значителни психологични вреди или са били засегнати моралното или физическото развитие на децата. По този начин се осигурява изпълнението на задължението по член 9, буква „ж”) от Директивата, като се гарантира, че нанасянето на значителни психологически/физически вреди на жертвата, независимо от нейния пол, представлява квалифициращо обстоятелство по отношение на престъпленията, посочени в членове 3-7 от Директивата.
В отговор на констатацията на ЕК относно неправилно транспониране на чл. 12, § 1 и 2 от Директивата са предложените допълнения с § 17 от заключителните разпоредби на законопроекта, като с допълнението в чл. 83а от Закона за административните нарушения и наказания се разширява кръгът на престъпленията с включване на нови състави от Особената част на НК, извършването на които би довело до ангажиране на отговорността на юридическите  лица. 
•	С втората група предложения, предвидени в § 10-14, се предлага промяна в разпоредбите на чл. 172а, ал. 7 и чл. 172б, ал. 2 и 3 от НК за отстраняване на техническа грешка във връзка с приетите изменения, обнародвани в ДВ, бр. 67 от 2023 г., и на чл. 320, ал. 3 от НК във връзка с измененията, обнародвани в „ДВ”, бр. 84 от 2023 г., където е допусната техническа грешка, като при отмяната на ал. 2 в действащата ал. 3 не е предвидено наказание за престъплението. 
Необходимостта от изменение в разпоредбата на чл. 172б, 
ал. 2, където минималното наказание лишаване от свобода се предлага да бъде намалено от „пет“ на „две“ години, е съобразено с Решение на Съда на Европейския съюз от 19 октомври 2023 г. (дело С-655/21). Според тълкуването на Съда по дело С-655/21 предвидените в националното законодателство санкции не трябва да надхвърлят границите на необходимото за постигането на легитимно преследваните от закона цели. Компетентните органи имат задължението да се уверят, че тежестта на санкциите не надхвърля тежестта на съответното престъпление, тъй като в противен случай би бил нарушен принципът за пропорционалност. Поради тези причини Съдът отсъжда, че „чл. 49, 
пар. 3 от Хартата трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална законова разпоредба, която предвижда наказание лишаване от свобода с минимум от пет години в случай на използване - повторно или със значителни вредни последици - на марка в търговската дейност без съгласието на притежателя на изключителното право.“
Също така се предлага изменение в чл. 212б, ал. 1, т. 3 от НК и чл. 343а, ал. 1, букви „б“ и „в“, които препращат към чл. 343, ал. 2 от НК, поради установено неправилно номериране в текстовете, направено със ЗИД на НК (ДВ, бр. 92 от 2002 г.). Несъответствието е установено във връзка с направено проучване от Наказателната колегия на Върховния касационен съд.
С изменението на чл. 212б, ал. 1, т. 3 от НК се отстранява допуснато несъответствие в нормата на привилегирован състав да се предвижда по-тежко по размер наказание в сравнение с квалифицирания състав по чл. 212, ал. 4 от НК, когато инкриминираното имущество е било върнато или заместено от извършителя на деянието. Привилегированият състав разкрива по-ниска степен на обществена опасност поради проявени особени признаци, характеризиращи  ги като такива, както е случаят с чл. 212б от НК – чрез връщане или заместване на предмета на престъплението. По този начин се стимулира възстановяването на причинените от престъпното деяние вреди, като реализирайки тази предвидена законова възможност, подсъдимият получава 
по-благоприятно наказателноправно третиране. 
 Предложението за промяна в разпоредбите на чл. 343а, ал. 1, букви „в“ и „г“ от НК е свързано с това, че те препращат към чл. 343, ал. 2 от НК преди преномерирането й като ал. 3 със ЗИД на НК (ДВ, бр. 92 от 2002 г.). Налице е разминаване между вложения от законодателя смисъл в препращащата норма преди преномерирането й, а именно -
по-благоприятно наказателноправно третиране на дееца, когато същият след деянието е направил всичко, зависещо от него, за оказване помощ на пострадалия или на пострадалите. Сега действащият текст на 
чл. 343а, ал. 1, букви „в“ и „г“ от НК препраща към чл. 343, ал. 2, която урежда прекратяване на наказателното производство в случаите, когато пострадалият е поискал това и са налице съответните законови предпоставки.
•	 Третата група предложения, предвидени в § 15, са изготвени с оглед на по-добра наказателноправна защита срещу деяния, свързани с производството и предлагането на пазара на продукти за растителна защита (ПЗР), които не са разрешени в страната, както и пренасянето им през границата на страната (ПРЗ). 
В Република България продуктите за растителна защита се пускат на пазара и се употребяват след издаване на разрешение за пускане на пазара и употреба от Българската агенция по безопасност на храните (БАБХ) съгласно Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета (ОВ, L 309/1 от 24 ноември 2009 г.) (Регламент (ЕО) № 1107/2009) в оригинални опаковки на производителя или преопаковани от лица, които имат удостоверение за извършване на такава дейност, и задължително с етикет на български език. 
В същото време се наблюдава тенденция за нелегално внасяне на продукти, които не са преминали през оценка на риска и разрешаване съгласно регулаторните изисквания на Европейския съюз (ЕС) и могат да съдържат непроверени и недекларирани активни вещества. 
По данни, предоставени от БАБХ, Република България ежегодно участва в международната операция Silver Axe, насочена към нелегалния внос и разпространение на пестициди, която се координира от Европол и се подкрепя от Службата за интелектуална собственост на Европейския съюз (EUIPO), Европейската служба за борба с измамите (OLAF), DG SANTE на Европейската комисия, Европейската асоциация за защита на културите (ECPA) и CropLife Europe. В рамките на международната операция съобразно своите функции и правомощия участват Агенция „Митници“, Министерството на вътрешните работи и Държавна агенция „Национална сигурност“.
За 2021 г. в рамките на Silver Axe VI и в следващите месеци в резултат на съвместните действия на БАБХ, Агенция „Митници“, Министерството на вътрешните работи и Държавна агенция „Национална сигурност“ са задържани на територията на страната и на граничните пунктове общо 14 300 литра и 345 килограма продукти за растителна защита, които не отговарят на изискванията на нормативната уредба. За 2022 г. са задържани 5 000 литра препарат, съдържащ активно вещество на продукт за растителна защита, а през 2023 г. 56 384 литра незаконни ПРЗ са иззети и възбранени в рамките на международна операция 
Silver Axe VIII.
Това води до необратими поражения на третираните с тях земеделски култури и трайното отлагане на опасни вещества в почвата и водите (свързано с прилагането на хоризонтални мерки за опазване на околната среда). Поради неясния си произход тези продукти представляват сериозен риск за човешкото здраве и живот, тъй като за тяхното неутрализиране не може да се приложи адекватен антидот. Предвидените в Закона за защита на растенията (ЗЗР) административни санкции са недостатъчно ефективни, като практиката показва, че дори да бъдат налагани такива, актовете по тяхното налагане се обжалват, а глобите не могат да бъдат събрани. В резултат на това административните санкции нямат целения възпиращ ефект срещу нарушителите. 
Необходимо е да се предвиди допълнение на чл. 350а от НК с цел подобряване на ефективността за противодействие на нелегалния внос и разпространението на фалшиви продукти за растителна защита, забранени за употреба в ЕС и в Република България, поради съдържанието на забранени субстанции и опасността им както за здравето на хората, така и за животните, пчелите и  не на последно място - дългосрочните негативни последици за околната среда, в т.ч. за почви, води и въздух. 
Очакваните резултати от приемането на законопроекта са свързани с пълното въвеждане на изискванията на Директива 2011/93/ЕС и прекратяване на процедура за нарушение № 2019/2136, отстраняване на допуснати технически грешки и неправилно преномериране в текстове, със ЗИД на НК (обн., „ДВ”, бр. 92 от 2002 г. и бр. 84 от 2023 г.), както и осигуряване на по-добра наказателноправна защита срещу деяния, свързани с производството и предлагането на пазара на продукти за растителна защита, които не са разрешени в страната, както и пренасянето им през границата.
•	 Четвъртата група предложения, предвидени в § 16, с които се предлага изменение и допълнение на НПК, са продиктувани от необходимостта за осигуряване на пълното транспонирането на чл. 5, параграф 3, чл. 20, буква „б“, чл. 23, параграф 2, букви „а“, „б“ и „в“ от Директива 2012/29/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 
25 октомври 2012 година за установяване на минимални стандарти за правата, подкрепата и защитата на жертвите на престъпления и за замяна на Рамково решение 2001/220/ПВР на Съвета и закриване на образуваната от ЕК процедура за нарушение № 2016/0023. По тази процедура Колежът на ЕК е взел решение на 16.11.2023 г. за сезиране на СЕС, като ЕК ще поиска от съда налагане на дневна имуществена санкция на България в размер на 1620 евро на ден. След приемане на решението за сезиране на Съда предстои службите на Комисията да подготвят документите за внасяне.  
Ръководен от основните положения на политиката в полза на жертвите на престъпления, българският законодател прие изменения и допълнения в НПК (ДВ, бр. 48 от 2023 г.), с чиито преходни и заключителни разпоредби беше изменен и допълнен Законът за подпомагане и финансова компенсация на пострадали от престъпления (ЗПФКПП). С измененията и допълненията в НПК и в ЗПФКПП в българското законодателство бяха въведени изискванията на Директивата, като не бяха приети предложените от Министерския съвет изменения и допълнения във връзка с транспонирането на чл. 5, параграф 3; чл. 20, буква „б“; чл. 23, параграф 2, букви „а“, „б“ и „в“ от Директивата.
Целта на предложените промени е да бъдат осигурени допълнително мерки за защита на пострадалите в съответствие с изискванията на Директива 2012/29/ЕС, които да доведат до намаляване на риска от вторично и повторно виктимизиране и до по-адекватна подкрепа, съобразена с нуждите на пострадалия и неговите близки.
Предлага се ограничаване на възможността за провеждането на повторен разпит на пострадалия като свидетел, което цели да намали ненужния стрес, причинен в резултат на многократното преживяване на последиците от извършеното престъпно деяние. По този начин броят на разпитите на жертвите се свежда до минимум, а повторен разпит може да се извърши само доколкото това е необходимо за целите на наказателното производство.
В зависимост от конкретните потребности на лицето разпитът следва да се проведе в специално оборудвано за тази цел помещение, в присъствието на педагог или психолог, както и от един и същ разследващ орган, ако е необходим повторен разпит. Тези мерки могат да се приложат, доколкото няма да затруднят сериозно хода на наказателното производство.
В съответствие с основните принципи на НПК (чл. 21) в предложените допълнения се предвижда, когато лицето, което е подало сигнала за извършено престъпление, е чужд гражданин и не владее български език, да има право на превод на разбираем за него език на документа, който се съставя за получаването на подаденото съобщение.

Законопроектът беше публикуван за провеждане на обществени консултации за срок 14 дни предвид образуваните наказателни процедури от Европейската комисия. Предвиденият по изключение по-кратък срок за провеждането на обществени консултации е свързан с необходимостта да се предприемат спешни мерки от страна на Република България за изпълнение на задълженията, които произтичат от правото на ЕС, и с цел да не бъде сезиран Съдът на Европейския съюз за неправилно прилагане правото на Съюза от страна на България и предявяване на искове по чл. 258 за налагане на финансови санкции в съответствие с член 260, параграф 3 от ДФЕС.

МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ: