НАРОДНО СЪБРАНИЕ
Вх. №: 49-402-01-9
Дата: 28.02.2024 г./ 13:50 ч.

Република българия
МИНИСТЕРСКИ СЪВЕТ

                                      ДО
ПРЕДСЕДАТЕЛЯ НА 
НАРОДНОТО СЪБРАНИЕ
г-н РОСЕН ЖЕЛЯЗКОВ

УВАЖАЕМИ ГОСПОДИН ПРЕДСЕДАТЕЛ,
На основание чл. 87, ал. 1 от Конституцията на Република България изпращам Ви одобрения с Решение  135 на Министерския съвет от 2024 г. проект на Закон за изменение и допълнение на Закона за договорите за финансово обезпечение.
Приложения: 
1. Мотиви към проекта на Закон за изменение и допълнение на Закона за договорите за финансово обезпечение.
2. Частична предварителна оценка на въздействието.
3. Справка от Министерството на правосъдието за съответствие с Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи и с практиката на Европейския съд по правата на човека.
4. Справка за постъпилите предложения от обществените консултации.
5. Справка за отразяване на становищата, получени след съгласуване на законопроекта.

МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ:

Р Е П У Б Л И К А   Б Ъ Л Г А Р И Я
М И Н И С Т Е Р С К И   С Ъ В Е Т
Препис

Р Е Ш Е Н И Е    135
от    27 февруари   2024 година

ЗА одобряване на законопроект
На основание чл. 87, ал. 1 от Конституцията на Република България
М И Н И С Т Е Р С К И Я Т    С Ъ В Е Т
Р Е Ш И:

1. Одобрява проекта на Закон за изменение и допълнение на Закона за договорите за финансово обезпечение.
2. Предлага на Народното събрание да разгледа и приеме законопроекта по т. 1.
3. Министърът на финансите да представи законопроекта по 
т. 1 в Народното събрание.

МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ: /п/ Николай Денков
ЗА ГЛАВЕН СЕКРЕТАР НА
МИНИСТЕРСКИЯ СЪВЕТ:  /п/ Росен Кожухаров
Вярно,
И.Д. ДИРЕКТОР НА ДИРЕКЦИЯ
“ПРАВИТЕЛСТВЕНА КАНЦЕЛАРИЯ”:
 /Жана Кадънкова/

Р Е П У Б Л И К А   Б Ъ Л Г А Р И Я
НАРОДНО СЪБРАНИЕ
Проект

З А К О Н

ЗА изменение и допълнение на Закона за договорите за финансово обезпечение

(Обн., ДВ, бр. 68 от 2006 г.; изм. и доп., бр. 24 от 2009 г., бр. 101 от 2010 г., бр. 77 от 2011 г., бр. 70 и 109 от 2013 г., бр. 62 и 102 от 2015 г., бр. 83 от 2019 г. и бр. 8 от 2023 г.)

§ 1. В наименованието на закона накрая се добавя „и за приключващото нетиране“.
§ 2. В чл. 1 се правят следните допълнения:
1.	В ал. 1 след думата „обезпечение“ се поставя запетая и се добавя „както и предмета и действието на приключващото нетиране“.
2.	В ал. 2 накрая се добавя „и на приключващото нетиране“.
§ 3. В чл. 2, ал. 3 след думата „обезпечи“ се добавя „или осигури по друг начин“.
§ 4. В чл. 3 се правят следните изменения и допълнения:
1.	В ал. 1:
а) в т. 3 думата „международните“ се заменя с „многостранните“;
б) точка 4 се изменя така:
„4. кредитна институция съгласно чл. 4, параграф 1, т. 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (ОВ, L 176/1 от 27 юни 2013 г.), както и институциите, изброени в чл. 2, параграф 5 от Директива 2013/36/ЕC на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно достъпа до осъществяването на дейност от кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции, за изменение на Директива 2002/87/ЕО и за отмяна на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО (OB, L 176/338 от 27 юни 2013 г.);“
в) точка 5 се изменя така:
„5. финансова институция съгласно чл. 4, параграф 1, т. 26 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012;“
г) точка 6 се изменя така:
„6. застраховател и презастраховател съгласно Кодекса за застраховането;“
д) точка 7 се изменя така:
„7. инвестиционен посредник съгласно Закона за пазарите на финансови инструменти;“
е) точка 8 се изменя така:
„8. управляващо дружество съгласно Закона за дейността на колективните инвестиционни схеми и на други предприятия за колективно инвестиране;“
ж) в т. 9 накрая се добавя „съгласно Закона за дейността на колективните инвестиционни схеми и на други предприятия за колективно инвестиране;“
з) точка 10 се изменя така:
„10. пазарен оператор или регулиран пазар съгласно Закона за пазарите на финансови инструменти;“
и) точка 11 се изменя така:
„11. централен депозитар на ценни книжа съгласно чл. 2, параграф 1, т. 1 от Регламент (ЕС) № 909/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 23 юли 2014 г. за подобряване на сетълмента на ценни книжа в Европейския съюз и за централните депозитари на ценни книжа, както и за изменение на директиви 98/26/ЕО и 2014/65/ЕС и Регламент (ЕС) № 236/2012 (ОВ, L 257/1 от 28 август 2014 г.);“

к) в т. 12 накрая се добавя „съгласно Кодекса за социално осигуряване“;
л) точка 13 се отменя;
м) в т. 14 накрая се добавя „съгласно Закона за дружествата със специална инвестиционна цел и за дружествата за секюритизация“;
н) в т. 15 думата „съконтрахент“ се заменя с „контрагент“;
о) точка 17 се изменя така:
„17. всяко юридическо лице или неперсонифициран правен субект, при условие че другата страна по договора за финансово обезпечение е лице по т. 1 – 16.“
2.	В ал. 2 думите „държава членка“ се заменят с „друга държава“.
§ 5. В заглавието на чл. 5 накрая се добавя „на финансово обезпечение“.
§ 6. В чл. 7 се правят следните изменения и допълнения:
1.	В заглавието накрая се добавя „по договор за финансово обезпечение“.
2.	Алинея 1 се изменя така:
„(1) Финансови задължения за целите на финансовото обезпечение са задълженията, гарантирани чрез договор за финансово обезпечение и подлежащи на уреждане с парични вземания и/или с получаване на финансови инструменти.“
3.	Създава се нова ал. 2:
„(2) Финансовите задължения по ал. 1 са:
1. съществуващи, бъдещи или условни задължения, включително задължения, произтичащи от рамков договор или от друго подобно споразумение;
2. задължения, които лице, различно от обезпечителя, има към обезпеченото лице;
3. периодично възникващи родово определени задължения и задължения от определен клас или вид.“

4. Досегашната ал. 2 става ал. 3.
§ 7. В чл. 10 се правят следните изменения и допълнения:
1. В заглавието думите „и клауза за нетиране“ се заменят с „на договор за финансово обезпечение“.
2.	В ал. 1:
а) в основния текст накрая се добавя „на договор за финансово обезпечение“;
б) точка 2 се изменя така:
„2. може да се извърши приключващо нетиране по чл. 12а, ако в договора е включена разпоредба за приключващо нетиране.“
3.	Алинея 2 се отменя.
§ 8. В чл. 11 се правят следните допълнения:
1. В ал. 4 след думата „следващия” се добавя „работен“.
2. В ал. 5 след думите „прекратителна процедура” се добавя „или при прилагане на оздравителна мярка“, след думата „обезпечителя“ се добавя „или“ и след думите „обезпеченото лице“ се поставя запетая и се добавя „се“.
§ 9. В чл. 12, ал. 1 думите „при влизане в сила на клаузата за нетиране или” се заличават, след думата „след“ се добавя „извършване на приключващо нетиране по договор за финансово обезпечение“ и се поставя запетая.
§ 10. Създава се чл. 12а:
„Договор с разпоредба за приключващо нетиране
Чл. 12а. (1) Приключващо нетиране може да се извърши на основание на разпоредба за приключващо нетиране, включена в договор за финансово обезпечение, рамков договор, договор при общи условия или друг договор с предмет финансово задължение по чл. 12б, независимо дали е уговорено финансово обезпечение.
(2) Съгласно разпоредбата за приключващо нетиране при настъпване на изпълнително събитие, независимо дали чрез нетиране, прихващане или по друг начин:

1.	задълженията на страните стават незабавно изискуеми и се превръщат в задължения за плащане на парична сума, равна на изчислената им текуща стойност, или се прекратяват и се заместват от задължение за плащане на такава сума, и/или
2.	насрещните задължения на страните се погасяват до размера на по-малкото от тях, като страната, дължаща по-голямата сума, остава да дължи на другата страна единствено нетната разлика между сумите.
(3) Освен ако е уговорено друго, финансовите задължения по чл. 12б, ал. 1, които са предмет на отделни договори, но са обхванати от разпоредба за приключващо нетиране, при настъпване на изпълнително събитие се разглеждат като задължения по един общ договор, който се прекратява в цялост, независимо дали към датата на настъпване на събитието отделните договори са били частично или изцяло едностранно изпълнени.
(4) Договор с разпоредба за приключващо нетиране се доказва в писмена форма.“
§ 11. Създава се чл. 12б:
„Обхват на приключващото нетиране
Чл. 12б. (1) Приключващо нетиране може да се извършва по отношение на следните финансови задължения:
1.	задължения, обезпечени с договор за финансово обезпечение по реда на този закон или с еквивалентни договори, сключени съгласно правото на друга държава, както и други задължения по тези договори; 
2.	задължения по деривативни договори по чл. 4, т. 4 – 10 от Закона за пазарите на финансови инструменти, без значение дали се търгуват на място на търговия;
3.	задължения по сделки с уговорка за обратно изкупуване (репо сделки) и сделки за получаване в заем на ценни книжа с предмет финансови инструменти по чл. 4, т. 1 – 3 от Закона за пазарите на финансови инструменти;
4.	задължения по договори за покупко-продажба или други договори, различни от изброените по т. 3, с предмет финансови инструменти по чл. 4, т. 1–3 от Закона за пазарите на финансови инструменти.
(2) Приключващо нетиране може да се извършва и по отношение на задължения по ал. 1 на трето лице, за които страна по договор с разпоредба за приключващо нетиране се е задължила да отговаря спрямо другата страна по договора.
(3) Финансовите задължения по този член отговарят на изискванията на чл. 7, ал. 2 и при приключващо нетиране пораждат право само на парично вземане.“
§ 12. Създава се чл. 12в:
„Страни по приключващо нетиране
Чл. 12в. (1) Приключващо нетиране може да се извършва, ако поне една от страните по договор по чл. 12а, ал. 1 е:
1.	лице по чл. 3, ал. 1, т. 1 – 16;
2.	дружество със специална цел – секюритизация съгласно 
чл. 2, т. 2 от Регламент (ЕС) 2017/2402 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2017 година за определяне на обща рамка за секюритизациите и за създаване на специфична рамка за опростени, прозрачни и стандартизирани секюритизации, и за изменение на директиви 2009/65/ЕО, 2009/138/ЕО и 2011/61/ЕС и регламенти (ЕО) 
№ 1060/2009 и (ЕС) № 648/2012 (OВ, L 347/35 от 28 декември 2017 г.);
3.	алтернативен инвестиционен фонд и лице, управляващо алтернативен инвестиционен фонд съгласно Закона за дейността на колективните инвестиционни схеми и на други предприятия за колективно инвестиране;
4.	лице, което по силата на специален закон има право да извършва сделки с финансови задължения по чл. 12б, ал. 1.
(2) Физически лица и неперсонифицирани правни субекти извън посочените в ал. 1 не могат да бъдат страна по договор по чл. 12а, ал. 1.
(3) Страна по договор по чл. 12а, ал. 1 може да бъде и лице от друга държава, което по националното си право има право да извършва сделки с финансови задължения по чл. 12б, ал. 1.“

§ 13. В чл. 13 се правят следните изменения:
1.	Заглавието се изменя така: „Извършване на приключващо нетиране“.
2.	В ал. 2:
а) основният текст се изменя така:
„(2) Освен ако е уговорено друго, при настъпване на изпълнително събитие може да се извърши приключващо нетиране независимо от:“;
б) в т. 1 думите „обезпечителя и/или обезпеченото лице“ се заменят със „страна по договор с разпоредба за приключващо нетиране“;
в) точка 2 се изменя така:
„2. разпореждането с финансово обезпечение или с вземане, което е предмет на приключващо нетиране, както и налагането на запор върху тях.“
3. В ал. 3, думите „клаузата за нетиране“ се заменят с „разпоредба за приключващо нетиране, която е част от договор за финансово обезпечение“ и се поставя запетая.
§ 14. В чл. 14 се правят следните изменения:
1.	Заглавието се изменя така:
„Неприложимост на определени разпоредби относно договорите за финансово обезпечение“.
2.	Алинеи 1 и 2 се отменят.
3.	В ал. 3, в основния текст думите „не са“ се заменят с „не могат да бъдат обявени за“.
4.	В ал. 4 думите „имат правна сила и“ се заличават.
§ 15. Създава се чл. 14а:
„Неприложимост на определени разпоредби относно приключващото нетиране
Чл. 14а. (1) Договор с разпоредба за приключващо нетиране, както и възникването и изпълнението на финансово задължение по чл. 12б не могат да бъдат обявени за нищожни, относително недействителни и унищожаеми и не могат да бъдат отменяни или прекратявани единствено на основание, че договорът е сключен, съответно финансовото задължение е възникнало или изпълнено в:
1. деня на започване на прекратителната процедура или оздравителните мерки, но преди издаването на заповедта или решението за тяхното започване, или
2. нормативно определен срок преди започване на прекратителната процедура или оздравителните мерки, определен във връзка с тях, или в срок, определен във връзка с приемането на решение или предприемането на друго действие, или пък с настъпването на друго събитие в хода на прекратителната процедура или оздравителните мерки.
(2) Когато договор с разпоредба за приключващо нетиране е сключен или финансово задължение по чл. 12б е възникнало или е изпълнено в деня на започване на прекратителната процедура или оздравителните мерки, но след момента на тяхното започване, тези действия са противопоставими на трети лица, ако насрещната страна по договора не е знаела, че е настъпила неплатежоспособност, съответно свръхзадълженост, или че е започнала прекратителна процедура, съответно процедура по прилагане на оздравителни мерки.
(3) При упражняването на правомощията си в производство по несъстоятелност синдикът не може да прехвърля частично права и задължения по договори с разпоредба за приключващо нетиране, нито да изменя или прекратява такива договори единствено на основание откритото производство по несъстоятелност.”
§ 16. В чл. 15 се създава ал. 4:
„(4) При прилагане на оздравителни мерки или откриване на прекратителна процедура в Република България приложимото право по отношение на приключващото нетиране е правото, което се прилага към договора по чл. 12а, ал. 1. Приложимото право по изречение първо определя последиците от извършването на приключващо нетиране, условията и реда за прекратяване на договора и правилата за обявяване на нищожност, унищожаемост или непротивопоставимост на актове.“
§ 17. В чл. 16, ал. 2 думите „чл. 8, 10 и 11“ се заменят с „чл. 8, 10, 11 и 13“, думите „клауза за“ се заменят с „разпоредба за приключващо“, думите „по силата на глава“ се заменят с „по силата на чл. 152 от Закона за публичните финанси и на глава шеста“ и се поставя запетая.
§ 18. В § 1 от Допълнителните разпоредби се правят следните изменения и допълнения:
1. В т. 1 думите „Международни банки за развитие“ се заменят с „Многостранни банки за развитие“, а думата „инструмент“ се заменя с „фонд“.
2. В т. 5 думите „влиза в сила клауза за“ се заменят с „да извърши приключващо“.
3. В т. 6 думата „дълготраен“ се заменя с „траен“.
4. Създава се т. 7:
„7. „Изпълнително събитие“ е неизпълнение на финансово задължение по чл. 12б или друго подобно събитие, уговорено между страните или предвидено в закон, при настъпването на което обезпеченият има право да реализира или да усвои финансовото обезпечение по договор за финансово обезпечение или при настъпването на което се извършва приключващо нетиране по договор с разпоредба за приключващо нетиране.“
5. Създава се т. 8:
„8. „Прекратителна процедура“ е колективно производство по осребряване на активите и разпределяне на полученото между кредиторите, акционерите или съдружниците, което се провежда на територията на Република България или на територията на друга държава с участието на административен или съдебен орган, включително когато производството приключва със споразумение или друга подобна мярка, независимо от това, дали производството е по несъстоятелност, по доброволна или по принудителна ликвидация.“
6. Създава се т. 9:
„9. „Оздравителни мерки“ са мерки с участието на административен или съдебен орган, които са насочени към запазване или възстановяване на финансовото състояние и засягат съществуващи права на трети лица, включително производство по стабилизация, мерките, свързани със спиране на плащанията, на действията по принудително изпълнение или с намаляването на вземания, независимо от това, дали се провеждат на територията на Република България или на територията на друга държава.“

Заключителни разпоредби

§ 19. В Закона за банковата несъстоятелност (обн., ДВ, бр. 92 от 2002 г.; изм. и доп., бр. 67 от 2003 г., бр. 36 от 2004 г., бр. 31 и 105 от 2005 г., бр. 30, 34, 59 и 80 от 2006 г., бр. 53 и 59 от 2007 г., бр. 67 от 
2008 г., бр. 105 от 2011 г., бр. 98 от 2014 г., бр. 22, 41, 50, 61, 62 и 94 от 2015 г., бр. 33 и 95 от 2016 г., бр. 91 и 103 от 2017 г., бр. 20 и 22 от 
2018 г., бр. 33 и 83 от 2019 г., бр. 12 от 2021 г.; Решение № 8 от 2021 г. на Конституционния съд - бр. 48 от 2021 г.; изм. и доп., бр. 25 от 2022 г.) се правят следните допълнения:
1. В чл. 22 се създава ал. 3:
„(3) Алинея 1, т. 1 и ал. 2, т. 1 не се прилагат по отношение на договор с разпоредба за приключващо нетиране по смисъла на Закона за договорите за финансово обезпечение и за приключващото нетиране.”
2. В чл. 58 се създава ал. 6:
„(6) Правомощието по този член се упражнява при съобразяване на правилата и ограниченията по Закона за договорите за финансово обезпечение и за приключващото нетиране.“
§ 20. В Закона за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници (обн., ДВ, бр. 62 от 2015 г.; изм. и доп., бр. 59 от 2016 г., бр. 85, 91 и 97 от 2017 г., бр. 15, 20 и 106 от 2018 г., бр. 37 от 2019 г., бр. 12 от 2021 г., бр. 25 от 2022 г. и бр. 8 от 2023 г.) се правят следните изменения и допълнения:
1. В чл. 70а, ал. 8, т. 3 накрая се добавя „и за приключващото нетиране“.
2. В чл. 100, ал. 1 думите „от Закона за договорите за финансово обезпечение“ се заменят с „или изпълнително събитие по смисъла на § 1, т. 7 от Допълнителните разпоредби на Закона за договорите за финансово обезпечение и за приключващото нетиране“.
3. В § 1, т. 69 от Допълнителните разпоредби думата „разпоредби“ се заменя с „договор с разпоредба“, а след думата „обезпечение“ се добавя „и за приключващото нетиране“.
§ 21. В Закона за платежните услуги и платежните системи (обн., ДВ, бр. 20 от 2018 г.; изм. и доп., бр. 17, 37, 42 и 94 от 2019 г., 
бр. 13 от 2020 г., бр. 12 от 2021 г., бр. 25 и 45 от 2022 г., бр. 8 и 66 от 
2023 г.), в чл. 134, ал. 4 след думите „Закона за договорите за финансово обезпечение“ се добавя „и за приключващото нетиране“.
§ 22. В Закона за покритите облигации (ДВ, бр. 25 от 2022 г.), в чл. 14 след думите „Закона за договорите за финансово обезпечение“ се добавя „и за приключващото нетиране“.
§ 23. В Търговския закон (обн., ДВ, бр. 48 от 1991 г.; изм. и доп., бр. 25 от 1992 г., бр. 61 и 103 от 1993 г., бр. 63 от 1994 г., бр. 63 от 
1995 г., бр. 42, 59, 83, 86 и 104 от 1996 г., бр. 58, 100 и 124 от 1997 г., 
бр. 21, 39, 52 и 70 от 1998 г., бр. 33, 42, 64, 81, 90, 103 и 114 от 1999 г., бр. 84 от 2000 г., бр. 28, 61 и 96 от 2002 г., бр. 19, 31 и 58 от 2003 г., 
бр. 31, 39, 42, 43, 66, 103 и 105 от 2005 г., бр. 38, 59, 80 и 105 от 2006 г., бр. 59, 92 и 104 от 2007 г., бр. 50, 67, 70, 100 и 108 от 2008 г., бр. 12, 23, 32, 47 и 82 от 2009 г., бр. 41 и 101 от 2010 г., бр. 14, 18 и 34 от 2011 г., 
бр. 53 и 60 от 2012 г., бр. 15 и 20 от 2013 г., бр. 27 от 2014 г., бр. 22 и 95 от 2015 г., бр. 13 и 105 от 2016 г., бр. 62 и 102 от 2017 г., бр. 15, 27 и 88 от 2018 г., бр. 28, 33 и 83 от 2019 г., бр. 64 и 104 от 2020 г., бр. 25 от 2022 г. и бр. 66 от 2023 г.) се правят следните допълнения:
1. В чл. 644 се създава ал. 6:
„(6) Правомощието по този член се упражнява при съобразяване на правилата и ограниченията по Закона за договорите за финансово обезпечение и за приключващото нетиране.“
2. В чл. 646 се създава ал. 9:
„(9) Алинея 1, т. 1 и ал. 2, т. 1 и 3 не се прилагат по отношение на договор с разпоредба за приключващо нетиране по смисъла на Закона за договорите за финансово обезпечение и за приключващото нетиране.“

§ 24. Законът влиза в сила три дни след обнародването му в „Държавен вестник“ с изключение на § 4, т. 1, буква „о“, който влиза в сила в шестмесечен срок от обнародването на закона в „Държавен вестник“.

Законът е приет от 49-ото Народно събрание на ………..…... 2024 г. и е подпечатан с официалния печат на Народното събрание.

ПРЕДСЕДАТЕЛ НА
НАРОДНОТО СЪБРАНИЕ:

Росен Желязков

М  О  Т  И  В  И
към проекта на Закон за изменение и допълнение на Закона за договорите за финансово обезпечение

С проекта на Закон за изменение и допълнение на Закона за договорите за финансово обезпечение (ЗИД на ЗДФО) се предвиждат изменения и допълнения с цел въвеждане на правна уредба на приключващото нетиране и отстраняване на практически затруднения при прилагане на уредбата на финансовите обезпечения, включително синхронизиране на уредбата на договорите за финансово обезпечение с механизма на приключващото нетиране.
I. Основни изменения, предлагани в ЗИД на ЗДФО
1. Въвеждане на цялостна правна уредба на приключващото нетиране
Приключващото нетиране подобно на финансовото обезпечение е механизъм за управление на кредитния риск. При приключващото нетиране обичайно две страни встъпват в множество сделки помежду си (за деривати, репо, заем на ценни книжа) по силата на рамково споразумение, договор при общи условия или друг договор, като в случай на неизпълнение на едната страна или при настъпването на определено събитие по отношение на едната страна („изпълнително събитие“) другата страна има право да прекрати изцяло договора и всички отделни сделки, сключени на основание на този договор. След извършване на приключващо нетиране всички сключени сделки между страните се прекратяват и се заместват от едно нетно задължение.
От практическа гледна точка приключващото нетиране е основният механизъм за намаляване на кредитния риск, докато финансовото обезпечение е спомагателен механизъм. И двата механизма дават защита на изправната страна в случай на неплатежоспособност на контрагента при хеджиращите сделки (вкл. лихвени и валутни суапове, форуърди и други деривативи за намаляване на финансови рискове), репо сделките, заемите на ценни книжа и други сделки за финансиране с ценни книжа. Такива сделки се използват широко от кредитните и финансовите институции по цял свят за ефективно управление на портфейлите им от инвестиции във финансови инструменти, при които се стига до много висока кредитна експозиция, съответно до много висок кредитен риск.
За да може приключващото нетиране да изпълни функцията си обаче, е необходимо то да може валидно да породи действие съгласно националното право на всяка от страните по договора. Съгласно действащата в България нормативна уредба при откриване на производство по несъстоятелност или прилагане на оздравителни мерки съществуват редица ограничения, които обезсилват или правят несигурен предварително уговорения от страните механизъм за приключващо нетиране. Липсата на регламентирана правна защита на изправната страна в производство по несъстоятелност възпрепятства нормалното функциониране на финансовите пазари на национално ниво и създава икономическа и правна несигурност за чуждестранните контрагенти да сключват договори с местни лица. Тези проблеми са констатирани нееднократно от участниците и на българския финансов пазар, включително в официална кореспонденция от техните браншови асоциации до Министерството на финансите.
В Европейския съюз (ЕС) няма хармонизиран подход по отношение на общата правна рамка на приключващото нетиране. Законодателството на ЕС предвижда частична уредба и защита на приключващото нетиране в някои много специфични случаи, например по отношение на споразумения за финансово обезпечение (Директива 2002/47/ЕО относно финансовите обезпечения („ДФО“), въведена в националното законодателство в Закона за договорите за финансово обезпечение), и при възстановяване и преструктуриране на кредитни институции или инвестиционни посредници (Директива 2014/59/ЕС за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници, въведена в Закона за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници). Това предоставя свобода всяка държава членка самостоятелно да прецени дали и как да уреди този механизъм в националното си законодателство, така че да гарантира жизнеспособността на договорите, включващи разпоредба за приключващо нетиране, в случай на неплатежоспособност и/или прекратяване на някоя от страните.
Предвид че приключващото нетиране е механизъм за управление на кредитния риск в контекста на хеджиращи и други финансови сделки, неговият обхват е ограничен, от една страна, с оглед на страните по договора (участници на финансовите пазари, които имат право съгласно националното си законодателство да сключват определени видове договори) и, от друга страна, с оглед на предмета на договора (определени видове финансови инструменти, най-често извънборсово търгувани деривати, репо сделки, заеми на ценни книжа и други сделки за финансиране с ценни книжа).
България е последната държава в ЕС, която все още няма обща материалноправна уредба на приключващото нетиране.
Със законопроекта се предлага промяна в наименованието на закона, която да отрази разширяването на предметния му обхват.
2.	Отстраняване на практически затруднения при прилагане на уредбата на финансовите обезпечения, включително синхронизиране на уредбата на договорите за финансово обезпечение с механизма на приключващото нетиране
Със законопроекта се предлагат изменения на разпоредби от ЗДФО, обусловени от установени в хода на прилагането на нормативния акт неточности и проблеми при сключване на договори за финансови обезпечения, както и от необходимостта от синхронизиране на режима на приключващото нетиране с този на финансовите обезпечения.
С измененията и допълненията се цели гарантиране на правото на всички участници на финансовите пазари, които имат право да сключват договори за финансови обезпечения съгласно европейското и националното право, да се ползват от защитата на ЗДФО по своите договори. Във връзка с това се актуализират списъка на субектите по чл. 3, които могат да са страна по договор за финансово обезпечение, и препратките към европейски или национални нормативни актове в посочената разпоредба.
С цел подобряване на достъпа на българските участници до международните финансови пазари и с оглед на синхронизирането на режимите на приключващото нетиране и финансовите обезпечения (които в практиката често се използват кумулативно) законопроектът предвижда разширяване на обхвата на държавите, в които е допустимо да бъде регистриран субект – страна по договор с разпоредба за приключващо нетиране и/или по договор за финансово обезпечение.
3.	Изменения в други закони, предлагани в ЗИД на ЗДФО
В заключителни разпоредби на законопроекта се предлагат промени в Закона за банковата несъстоятелност и Търговския закон във връзка с необходимостта от защита на действието на приключващото нетиране и стабилизация на ефектите от него чрез ограничаване правомощията на синдика в производство по несъстоятелност – забрана да прекратява частично права и задължения по договори с разпоредба за приключващо нетиране, или да изменя или прекратява такива договори единствено на основание откритото производство по несъстоятелност.
Предложените ограничения в режимите на прекратителни процедури и оздравителни мерки (и особено на правомощията на синдиците в производствата по несъстоятелност), които представляват специални изключения от общите правила в полза на приключващото нетиране, са пропорционални и необходими за постигане на законодателните цели.
Законопроектът предвижда и няколко редакционни промени в други нормативни актове, свързани с промяната на наименованието на закона.
II. Финансови средства, необходими за прилагането на новата уредба
Предложените промени със ЗИД на ЗДФО не водят до въздействие върху държавния бюджет на Република България. Предлаганите със законопроекта изменения не водят до увеличаване на административната тежест за заинтересованите страни. За прилагането на предложените нормативни промени не са необходими други мерки и не възникват допълнителни ангажименти, включително финансови, за органите и структурите, участващи в процеса.
III. Очаквани резултати от прилагането
Целта на въвеждането на обща правна уредба на приключващото нетиране в националното законодателство е да се създаде правна сигурност за развитието на хеджиращи сделки и сделки за финансиране с ценни книжа. Създаването на яснота по отношение на страни, предмет и обхват на приложение на приключващото нетиране благоприятства извършването на сделки с определени категории финансови инструменти и дава на страните сигурност, че могат валидно да извършват приключващо нетиране, независимо от започването и продължаването на производство по несъстоятелност или друга прекратителна процедура спрямо някоя от тях. Въвеждането на такова законодателство ще допринесе за по-доброто управление на финансовия и кредитния риск, ще облекчи капиталовите изисквания и ще насърчи пазара на финансови инструменти, което като цяло ще допринесе за подобряване стабилността на финансовата система. Липсата на цялостна правна уредба и защита на договорите с разпоредба за приключващо нетиране препятства българските участници на финансовия пазар от сключване на квалифицирани финансови сделки с чуждестранни контрагенти.
Предложената правна уредба цели да създаде режим за защита на приключващото нетиране, който съответства на добрите практики на международните финансови пазари и отстранява конкурентен недостатък на българското законодателство спрямо законодателствата на другите държави - членки на ЕС, държавите - членки на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие, и мнозинството от развитите и развиващите се икономики в световен план.
Отстраняването на съществуващата правна несигурност относно правната валидност и приложението на приключващо нетиране – в частност в производството по несъстоятелност – ще окаже позитивно въздействие върху презграничните отношения на български дружества с пазарни участници от по-развити и по-ликвидни чуждестранни финансови пазари. По този начин българските насрещни страни биха могли да намалят транзакционните си разходи и да получат достъп до по-широк набор от финансови продукти. Това въздействие вероятно ще се засили след присъединяването на Република България към еврозоната.
С приемането на законопроекта националната правна рамка за финансовите обезпечения ще бъде актуализиран списъкът на субектите, които имат право да сключват договори за финансови обезпечения в съответствие с настъпилите изменения в европейското и националното законодателство, ще бъдат изрично изключени от обхвата на ЗДФО физическите лица в съответствие с волята на европейския и националния законодател и ще бъде разширен обхватът на държавите, в които е допустимо да е установен контрагент по договор за финансово обезпечение в съответствие с европейското право и в синхрон с новата уредба на приключващото нетиране, доколкото двата механизма се допълват и са свързани.
Предложените изменения ще допринесат за по-ефективното прилагане на ЗДФО, с което ще имат положително въздействие върху ефективността на дейностите на страните по договори за финансово обезпечение и по договори с разпоредби за приключващо нетиране.
IV. Анализ за съответствие с правото на Европейския съюз
Със законопроекта не се въвеждат норми на правото на Европейския съюз, доколкото няма хармонизирана обща правна рамка на приключващото нетиране. Във връзка с това не се налага изготвянето на таблица за съответствие с правото на Европейския съюз и съгласуване в рамките на Работна група 26 „Финансови услуги“.
Съгласно чл. 1, параграф 4 от Директива (ЕС) 2015/1535 на Европейския парламент и на Съвета от 9 септември 2015 г., установяваща процедура за предоставянето на информация в сферата на техническите регламенти и правила относно услугите на информационното общество (Директива (ЕС) 2015/1535), същата не се прилага за правилата, свързани с въпросите, които са предмет на законодателството на Съюза в областта на финансовите услуги, както са изброени неизчерпателно в Приложение II към посочената директива. Наред с това в законопроекта не се съдържат елементи и правила, които имат характеристиките на технически регламент по смисъла на Директива (ЕС) 2015/1535, включително няма технически спецификации, отнасящи се до предлагани на пазара продукти или услуги. В резултат на изложеното не се налага нотифициране до Европейската комисия на посочения законопроект.

МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ: