НАРОДНО СЪБРАНИЕ
Вх. №: 51-502-01-19
Дата: 28.05.2025 г.   13:31 ч.

Република българия
МИНИСТЕРСКИ СЪВЕТ

                        ДО

ПРЕДСЕДАТЕЛЯ НА 
НАРОДНОТО СЪБРАНИЕ
г-жа НАТАЛИЯ КИСЕЛОВА

УВАЖАЕМА ГОСПОЖО ПРЕДСЕДАТЕЛ,
На основание чл. 87, ал. 1 от Конституцията на Република България изпращам Ви одобрения с Решение  335 на Министерския съвет от 2025 г. проект на Закон за изменение и допълнение на Гражданския процесуален кодекс.
Приложения:
1. Мотиви към проекта на Закон за изменение и допълнение на Гражданския процесуален кодекс.
2. Частична предварителна оценка на въздействието.
3. Справка от Министерството на правосъдието за съответствие с Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи и с практиката на Европейския съд по правата на човека.
4. Справка за постъпилите предложения от обществените консултации.
5. Справка за отразяване на становищата, получени след съгласуване на законопроекта.
МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ:

Р Е П У Б Л И К А   Б Ъ Л Г А Р И Я
М И Н И С Т Е Р С К И   С Ъ В Е Т
Препис
Р Е Ш Е Н И Е    335

от      27      май      2025 година

ЗА одобряване на законопроект
На основание чл. 87, ал. 1 от Конституцията на Република България
М И Н И С Т Е Р С К И Я Т    С Ъ В Е Т
Р Е Ш И:
1. Одобрява проекта на Закон за изменение и допълнение на Гражданския процесуален кодекс.
2. Предлага на Народното събрание да разгледа и приеме законопроекта по т. 1.
3. Министърът на правосъдието да представи законопроекта по т. 1 в Народното събрание.
МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ: /п/ Росен Желязков

ГЛАВЕН СЕКРЕТАР НА
МИНИСТЕРСКИЯ СЪВЕТ: /п/ Габриела Козарева

ДИРЕКТОР НА ДИРЕКЦИЯ
“ПРАВИТЕЛСТВЕНА КАНЦЕЛАРИЯ”: 
/Ралица Стоянова/

Р Е П У Б Л И К А   Б Ъ Л Г А Р И Я
НАРОДНО СЪБРАНИЕ
Проект

З А К О Н

ЗА изменение и допълнение на 
Гражданския процесуален кодекс
(Обн., ДВ, бр. 59 от 2007 г.; изм. и доп., бр. 50 от 2008 г.; Решение № 3 на Конституционния съд от 2008 г. – бр. 63 от 2008 г.; изм. и доп., бр. 69 от 2008 г., бр. 12, 19, 32 и 42 от 2009 г.; Решение № 4 на Конституционния съд от 2009 г. –бр. 47 от 2009 г.; изм. и доп., бр. 82 от 2009 г., бр. 13 и 100 от 2010 г.; Решение № 15 на Конституционния съд от 2010 г. – бр. 5 от 2011 г.; изм. и доп., 
бр. 45, 49 и 99 от 2012 г., бр. 15 и 66 от 2013 г., бр. 53 и 98 от 
2014 г., бр. 50 от 2015 г., бр. 15 и 43 от 2016 г., бр. 8, 13, 63, 86, 96 и 102 от 2017 г., бр. 42 и 65 от 2018 г., бр. 38, 83, 98 и 100 от 
2019 г. и бр. 68, 98 и 110 от 2020 г., бр. 9 и 15 от 2021 г., бр. 15 и 62 от 2022 г. и бр. 11, 66, 80, 85 и 102 от 2023 г., бр. 39 от 2024 г.; Решение № 11 на Конституционния съд от 2024 г. – бр. 57 от 2024 г.; изм. и доп., бр. 67 от 2024 г. и бр. 26 от 2025 г.)

§ 1. В чл. 34, ал. 3 думите „в случаите по чл. 140а и 140б“ се заличават.
§ 2. В чл. 78, ал. 9 изречение първо се изменя така: 
„При приключване на делото със спогодба половината от внесената държавна такса се връща на ищеца, като в случаите, в които съдът е одобрил сключено споразумение в процедура по медиация, 
75 на сто от внесената държавна такса се връща на ищеца.“
§ 3. Създава се чл. 78б:
„Разноски при информационна среща и медиация по висящи съдебни дела
Чл. 78б. (1) Разноските за информационна среща за процедура по медиация и за медиация в случаите по чл. 19а, ал. 1 и 2 от Закона за медиацията с обща продължителност съгласно чл. 23а от Закона за медиацията се заплащат от бюджета на съда в размерите съобразно наредба по чл. 25а от Закона за медиацията.
§ 4. В чл. 92а се правят следните изменения и допълнения:
1. Досегашният текст става ал. 1 и в нея изречение второ се заличава.
2. Създават се ал. 2 и 3:
„(2) Страна, която не се яви без уважителна причина или откаже да участва в информационна среща за процедура по медиация, когато е била задължена от съда, заплаща глоба в размерите по 
чл. 91, ал. 1.
(3) Определението на съда по ал. 1 и 2 може да бъде обжалвано с частна жалба.“
§ 5. В чл. 127 се създава ал. 5:
„(5) В исковата молба ищецът посочва наличието на пречки по чл. 140а1, ал. 3 за провеждане на процедура за медиация по спора, ако са му известни, и представя писмени доказателства за тях.“
§ 6. В чл. 131 се създава ал. 4:
„(4) В отговора на исковата молба ответникът посочва наличието на пречки по чл. 140а1, ал. 3 за провеждане на процедура за медиация по спора, ако са му известни, и  представя писмени доказателства за тях.“
§ 7. В чл. 140 се правят следните изменения и допълнения:
1. Създава се нова ал. 3:
„(3) Съдът задължава страните да участват лично в информационна среща за процедура по медиация, когато са налице условията по чл. 140а1, ал. 1 и 2 и отсъстват пречките по чл. 140а1, 
ал. 3. Страна може да участва в срещата и чрез представител в случаите по чл. 22а, ал. 2 от Закона за медиацията.“
2. Създават се ал. 4, 5 и  6:
„(4) Информационната среща за процедура по медиация се насрочва в подходящ срок преди откритото заседание.
(5) Съдът може да задължи страните да участват в информационна среща за процедура по медиация и в първото открито заседание, както и по изключение до приключване на съдебното дирене в първа инстанция, когато това няма да затрудни разглеждането и решаването на делото в разумен срок. В тези случаи срещата се насрочва в подходящ срок преди следващото открито заседание.
(6) В случаите по ал. 3 и  5 съдът указва на страните, че при неизпълнение на задължението за участие, се налага глоба по чл. 92а, ал. 2.“
3. Досегашната ал. 3 става ал. 7 и се изменя така:
„(7) Съдът насрочва делото в открито заседание, за което призовава страните и им връчва препис от определението по ал. 1. Съдът може да съобщи на страните и проекта си за доклад по делото.“
§ 8. Създава се чл. 140а1:
„Медиация
Чл. 140а1. (1) Съдът задължава страните лично да участват в информационна среща за процедура по медиация, когато е предявен иск или до съда е отправено искане за:
1. разпределяне на ползването на съсобствена вещ по чл. 32, ал. 2 от Закона за собствеността;
2. парични вземания, произтичащи от съсобственост по чл. 30, ал. 3 и чл. 31, ал. 2 от Закона за собствеността;
3. делба по чл. 34 от Закона за собствеността – в производството по извършване на делбата;
4. развод по чл. 49 от Семейния кодекс, заедно със задължително съединените искове по чл. 322, ал. 2;
5. разрешаване на спорове относно упражняването на родителските права, местоживеенето на детето, личните отношения с детето и издръжката му по чл. 127, ал. 2 от Семейния кодекс;
6. изменение на мерките, свързани с упражняването на родителските права, местоживеенето на детето, личните отношения с детето и издръжката му по чл. 51, ал. 4 и чл. 59, ал. 9 от Семейния кодекс;
7. разрешаване на разногласия по повод упражняване на родителските права и задължения по чл. 123, ал. 2 от Семейния кодекс;
8. определяне на мерки за лични отношения с бабата и дядото по чл. 128 от Семейния кодекс;
9. издръжка;
10. възнаграждения или обезщетения, произтичащи от трудови правоотношения, както и за признаване на уволнението за незаконно и неговата отмяна и за възстановяване на предишната работа;
11. парично или непарично вземане по  граждански спорове, произтичащи от договор, едностранна сделка, непозволено увреждане, неоснователно обогатяване или водене на чужда работа без пълномощие, с цена на иска до 25 000 лв.;
12. парично или непарично вземане по търговски спорове по чл. 365, т. 1, без оглед на цената на иска.
(2) Съдът задължава страните в случаите по ал. 1, когато прецени, че спорът е подходящ за препращане към медиация, като съобразява всички обстоятелства, свързани с него, включително когато:
1. между страните са налице трайни отношения;
2. между страните се водят или са водени няколко дела, които имат връзка помежду си;
3. по делото са предявени множество искове или насрещни претенции;

4. разноските за производството може значително да надхвърлят материалния интерес по делото;
5. бързото доброволно разрешаване на спора е в интерес на страните или на детето;
6. основните обстоятелства, от които произтичат претендираните права и възражения, са безспорни;
7. са налице други обстоятелства, които сочат, че спорът е подходящ за медиация.
(3) В случаите по ал. 1 съдът не задължава страните да участват в информационна среща за процедурата по медиация, когато:
1. процедурата по медиация е изключена за съответния вид спор със закон;
2. първото съобщение по делото не е връчено на ответника лично или чрез друго лице в предвидените от закона случаи, освен ако той бъде открит в хода на производството пред първата инстанция;
3. ответникът признае иска;
4. по делото са представени доказателства за извършено насилие над страна по делото от насрещната страна, за наличието на риск за живота или здравето на детето или за неговия най-добър интерес;
5. участието на страните в информационната среща затруднява разглеждането и решаването на делото в разумен срок;
6. страните не могат да се разпореждат с правото, което е предмет на делото;
7. има други обстоятелства, които насочват към обосновано предположение, че  медиацията не би довела до положителен резултат.
(4) Независимо от вида на делото, цената на иска и условията по ал. 2, ако липсват пречки по ал. 3, съдът:

1. приканва страните да разрешат спора чрез медиация, когато е налице писмено съгласие между тях, постигнато преди предявяване на иска;
2. препраща страните към медиация, когато съгласието е постигнато чрез размяна на процесуалните книжа.“
§ 9. Създава се чл. 140в:
„Провеждане на информационната среща
Чл. 140в. (1) При насрочена задължителна информационна среща за медиация, производството по делото не се спира и съдопроизводствените действия продължават.
(2) Страните са длъжни да участват в информационна среща само веднъж в производството.
(3) Информационната среща се провежда в определения от съда срок. По общо съгласие на страните те могат да участват в информационна среща и в процедура по медиация и след този срок едновременно с разглеждането на делото или производството да бъде спряно по реда на чл. 229, ал. 1, т. 1.
(4) В случаите по чл. 149 съдът пристъпва към постановяване на решението по делото, независимо че не е проведена информационна среща, защото съдът не е указал на страните да участват в нея или някоя или всички страни не са взели участие в срещата. Съдът отлага делото за провеждане на информационна среща или на процедура по медиация само по искане на всички страни.
(5) Когато в процедура по медиация е постигнато споразумение, което е представено на съда, то се разглежда по реда на чл. 234 или чл. 321, ал. 5.“
§ 10. Създава се чл. 314б:
„Медиация
Чл. 314б.  Съдът задължава страните да участват лично в информационна среща за медиация при условията и по реда на 
чл. 140, ал. 3.“
§ 11. В чл. 321 се правят следните изменения и допълнения:
1. Алинея 1 се изменя така:
„(1) При разглеждане на дело по иск за развод се прилагат съответно чл. 127, ал. 5, чл. 131, ал. 4, чл. 140, ал. 3, чл. 140а1 и 140в, доколкото в тази глава не е предвидено друго.“
2. Създават се нови ал. 3 и 4 :
„(3) След разрешаването на предварителните въпроси и тези по редовността на исковата молба, ако страните не са участвали в информационна среща за процедура по медиация или тя не е довела до започване на процедура по медиация, съдът отново напътва страните към медиация или друг способ за доброволно уреждане на спора.
(4) Ако страните постигнат съгласие за започване на медиация или друг способ за доброволно уреждане на спора, делото се спира.“
§ 12. В чл. 329, ал. 1 се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 1: 
а) в изречение второ думите „а разноските по чл. 78а, ал. 1 се заплащат от бюджета на съда“ и запетаята пред тях се заличават; 
б) създава се изречение трето: 
„Разпоредбите на чл. 78б се прилагат независимо от разрешаването на въпроса за вината или недобросъвестността.“
2. В ал. 2 думите „чл. 78 и 78а“ се заменят с „чл. 78 и 78б“.
§ 13. Член 355 се изменя така:
„Разноски по производството
Чл. 355. Страните заплащат разноските съобразно стойността на дяловете им. По присъединените искове в делбеното производство разноските се определят по чл. 78 и 78б.“
ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
§ 14. В Закона за медиацията (обн., ДВ, бр. 110 от 2004 г.; изм. и доп., бр. 86 от 2006 г., бр. 9 и 27 от 2011 г., бр. 77 от 2018 г., бр. 17 от 2019 г., бр. 11 от 2023 г., Решение № 11 на Конституционния съд от 2024 г. – бр. 57 от 2024 г.) се правят следните изменения и допълнения:
1. В чл. 7, ал. 1 накрая се поставя запетая и се добавя „включително по време на информационната среща за процедура по медиация“.
2. В чл. 11:
а) в ал. 2 думите „а когато липсва изрично съгласие – денят на първата среща на всички участници с медиатора“ и запетаята пред тях се заличава;
б) алинея 4 се отменя;
в) в ал. 5 се създава изречение второ: 
„Това съгласие не е пречка за предявяване на иск от която и да е от страните пред съда, като при провеждане на процедура по медиация съответно се прилагат правилата на чл. 140в, ал. 1 от Гражданския процесуален кодекс относно развитието на съдебното производство.“;
г) създава се ал. 6:
„(6) По спорове с участието на потребител и по трудови спорове съгласие на страните за разрешаване на спора чрез медиация поражда действие само ако е дадено след възникването на спора.“
3. В чл. 13:
а) заглавието се изменя така: 
„Информационна среща и процедура по медиация“;
б) алинеи 1-3 се изменят така:
„(1) Преди започване на медиацията се провежда информационна среща, на която медиатор информира страните за същността и принципите на медиацията, за процедурата по която тя се провежда, за ролята на медиатора и за последиците от медиацията. Медиаторът изисква от страните писмено съгласие за участие в процедура по медиация.“
(2) При съгласие на страните за провеждане на процедурата по медиация  медиаторът е длъжен да посочи всички обстоятелства, които могат да породят в страните основателни съмнения относно неговата безпристрастност и неутралност, включително когато медиаторът е лице:
1. което е съпруг или роднина по права линия без ограничение, по съребрена линия до четвърта степен или по сватовство до трета степен на някоя от страните или на неин представител;
2. което живее във фактическо съпружеско съжителство със страна по спора -  предмет на медиацията;
3. което е било представител или пълномощник на страна по спора - предмет на медиацията;
4. относно което съществуват други обстоятелства, които пораждат основателно съмнение в неговата безпристрастност.
(3) Медиаторът подписва декларация за безпристрастност за всяка от страните, в която посочва и обстоятелствата по ал. 2, и я предоставя на страните по спора.“
4. В чл. 14 ал. 2 се отменя.
5. В чл. 18:
а) заглавието се изменя така: 
„Сила на споразумението“;
б) създава се нова ал. 3:
„(3) Когато страните са постигнали споразумение във връзка с предмета на няколко висящи дела, то се одобрява от съда, който разглежда първото образувано дело. Страните представят одобрената съдебна спогодба пред останалите съдилища, които прекратяват висящите пред тях производства изцяло или частично според съдържанието ѝ.“;
в) досегашната ал. 3 става ал. 4.
6. Създава се чл. 19а:
„Процедури, провеждани в съдебен център
Чл. 19а. (1) В случаите и при условията, предвидени в закон, съдът задължава  страните по висящо съдебно дело да участват в информационна среща за процедурата по медиация, която се провежда в съдебен център по медиация към съответния съд.
(2) Медиаторът информира страните за обстоятелствата по 
чл. 13, ал. 1. Страните могат да обсъдят с медиатора и възможностите за постигане на споразумение по конкретния спор.
(3) След проведената информационна среща и при съгласие на страните в съдебния център се провеждат процедури по медиация по спорове - предмет на висящо съдебно дело.
(4) След информационната среща страните могат по своя преценка да проведат медиация и извън съдебния център.
(5) Процедура по медиация в съдебен център може да бъде проведена по инициатива на страните по висящо съдебно дело и извън случаите по ал. 1 и 2.
(6) Във всички случаи на медиация по висящо съдебно дело се прилага съответно чл. 140в, ал. 1 от Гражданския процесуален кодекс относно развитието на съдебното производство.“
7. Създава се чл. 20а:
„Медиатор към съдебен център по медиация
(1) Медиатор към съдебен център по медиация може да бъде лице, което отговаря на изискванията на чл. 8, ал. 1, завършило е висше образование и е преминало допълнителен подбор и специализирано обучение по ред, определен в наредба по чл. 25а.

(2) При окръжните съдилища се водят списъци на медиаторите към съдебните центрове по медиация. За вписване на медиатори в списъците не се събира такса.“
8. Създава се чл. 21а:
„Определяне на медиатор
Чл. 21а. (1) Информационната среща се провежда от един или повече медиатори от съответния съдебен център по медиация, определени от  координатора на центъра при условия и по ред, предвидени в наредба по чл. 25а.
(2) Процедурата по медиация се провежда от един или повече медиатори към съответния съдебен център по медиация, посочени по общо съгласие на страните, а при липса на съгласие, определени от координатора на центъра, освен в случаите по чл. 19а, ал. 3.
(3) По своя преценка в зависимост от  предмета на делото съдът може да укаже да участва медиатор с юридическо образование.“
9. Създава се чл. 22а:
„Информационна среща
Чл. 22а. (1) В случаите по чл. 19а, ал. 1 страните са длъжни да участват в информационна среща с медиатор, в която той предоставя на страните информацията по чл. 13, ал. 1, както и относно последиците от процедурата по медиация по отношение на висящото дело.
(2) Страните участват в срещата лично, като недееспособните участват чрез законния си представител, а ограничено дееспособните – с попечителско съдействие. Когато страна по делото е държавата, община или юридическо лице, те могат да бъдат представлявани и от пълномощник с изрично пълномощно. Ако страните са повече от две или на страната на ищеца или на ответника участват повече от две лица, те могат да упълномощят изрично едното от тях или трето лице да ги представлява.

(3) Информационната среща се отлага при наличие на особени непредвидени обстоятелства, за които страната уведомява координатора на съдебния център. Страната може да поиска отлагане на срещата само веднъж.
(4) Медиаторът предоставя на съда информация относно участието на страните в информационната среща при спазване на принципа на поверителност.“
10. Създава се чл. 23а:
„Заплащане на медиацията
Чл. 23а. Информационната среща и процедурата по медиация по висящо съдебно дело по чл. 19а, ал. 1 и 2 с обща продължителност до 3 часа се заплащат от бюджета на съда. Разноските включват осигуряване на помещение и други условия за провеждане на срещите и възнаграждение за медиатор, предвидени в наредба по чл. 25а.“
11. В чл. 24 ал. 2 и 3 се отменят.
12. Създава се чл. 25а:
„Подзаконова уредба
Чл. 25а. Висшият съдебен съвет  урежда с наредби:
1.	подбора, статута и дейността на медиаторите към съдебните центрове;
2.	организацията на провеждането на информационните срещи и на процедурите по медиация в съдебните центрове;
3.	информацията, която медиаторите предоставят на съдебните центрове във връзка с проведените процедури по медиация при спазване на принципа на поверителност;
4.	размера на дължимите от страните такси за съдебния център, вида на разноските в процедурата по медиация по висящи съдебни дела и възнаграждението на медиаторите;
5.	структурата, организацията и координирането на дейността на съдебните центрове по медиация и задълженията на координатора.“
§ 15. Висшият съдебен съвет приема наредби по чл. 25а от Закона за медиацията в срок до един месец от влизането в сила на закона.
§ 16. Този закон се прилага за производствата, образувани след влизането му в сила. Заварените висящи съдебни производства се довършват по досегашния ред.
§ 17. (1) Медиаторите, преминали успешно допълнителен подбор и специализирано обучение за медиатори към съдебен център по чл. 20 и Наредба № 10 от 30 октомври 2023 г. на Висшия съдебен съвет за подбора, статута и дейността на медиаторите в съдебните центрове по медиация (ДВ, бр. 94 от 2023 г.) преди влизането в сила на Решение № 11 от 1 юли 2024 г. по конституционно дело № 11/2024 г. на Конституционния съд (ДВ, бр. 57 от 2024 г.), запазват статута си и подлежат на служебно вписване в списъка на медиаторите към съответния съдебен център след влизането в сила на този закон.
(2) Медиаторите, преминали успешно допълнителен подбор, без да са участвали в специализирано обучение, се вписват в списъка на медиаторите към съответния съдебен център, след като преминат обучението.

Законът е приет от 51-ото Народно събрание на ………..…... 2025 г. и е подпечатан с официалния печат на Народното събрание.

ПРЕДСЕДАТЕЛ НА
НАРОДНОТО СЪБРАНИЕ:

Наталия Киселова

М  О  Т  И  В  И

към проекта на Закон за изменение и допълнение на Гражданския процесуален кодекс
1. Причини, които налагат приемането на проекта на Закон за изменение и допълнение на Гражданския процесуален кодекс (ЗИД на ГПК) 
През 2023 г. бе приет Закон за изменение и допълнение на Закона за медиацията (ЗИД на ЗМ). Законът бе обнародван в „Държавен вестник“ в бр. 11 от 2023 г. Предвидено бе да влезе в сила от 1 юли 2024 г. С предлаганите промени се предвиждаше въвеждане на задължителна съдебна медиация за производствата по определени граждански и търговски дела, подсъдни на районните, окръжните и апелативните съдилища, считано от 1 юли 2024 г., като се правят и съответни изменения в Гражданския процесуален кодекс (ГПК), Закона за съдебната власт (ЗСВ) и в други нормативни актове. Законът имаше за цел да преодолее нарастването на натовареността на съдилищата в страната, както и да реши идентифицирания проблем с недостатъчно активното използване на медиационната процедура  в България, което като цяло целеше да доведе до повишаване на ефективността в сферата на гражданското и търговското правораздаване. В резултат на предложените със закона промени се очакваше бързо и евтино решаване на възникнали спорове между физически и юридически лица, намаляване на административната тежест за магистратите и натовареността на съдилищата и  съсредоточаването на магистратите по отношение на по-сложните спорове, както и значителен социален ефект. Поради това законопроектът беше включен в Националния план за възстановяване и устойчивост (НПВУ), реформа 3 „Разширяване на използването на алтернативни способи за разрешаване на спорове и въвеждане на медиация, задължителна по някои видове дела, етап 227 „Влезли в сила законодателни изменения в относимото законодателство за въвеждане на задължителна съдебна медиация при някои граждански и търговски спорове“.  
За срок за изпълнение на реформата беше определено четвъртото тримесечие на 2022 г, като впоследствие този срок бе удължен до 30 юни 2024 г. В изпълнение на ангажиментите по НПВУ бяха издадени също така и две наредби по прилагането на закона и бяха направени промени в Правилника за администрацията на съдилищата и в Класификатора на длъжностите в съдебната администрация. Проведени бяха и конкурси за избор на съдебни медиатори.
С Решение № 11 от 1 юли 2024 г. по к.д. № 11 от 2024 г. Конституционният съд (КС) обяви за противоконституционни разпоредбите на чл. 19, чл. 20, чл. 21, чл. 22, чл. 23, чл. 24, ал. 1 и 
чл. 25 от Закона за медиацията (обн., ДВ, бр. 110 от 2004 г.; изм. и доп., бр. 11 от 2023 г., в сила от 1.07.2024 г., посл. изм. и доп., бр. 11 от 2023 г.) и на чл. 78а, чл. 140а, чл. 140б, чл. 267, ал. 3, чл. 314а, 
чл. 341а и чл. 374а от Гражданския процесуален кодекс (обн., ДВ, 
бр. 59 от 2007 г.; изм. и доп., бр. 11 от 2023 г., в сила от 1.07.2024 г., посл. изм. и доп., бр. 39 от 1.05.2024 г.).  
Основната преценка за противоконституционността на разпоредбите е обусловена от ограничаването на упражняването на правото на защита пред съд, произтичащо най-вече от понасянето на отговорността за разноски във връзка с производството по медиация в зависимост от участието, респ. неучастието на страната в процедурата по медиация, а не в зависимост от изхода на спора и добросъвестността на страните.   
С оглед на изложеното се налага да бъдат извършени нормативни промени в ГПК и ЗМ, с които да се създаде правна уредба на съдебната медиация в съответствие с конституционния ред и при съобразяване със заложените изисквания в НПВУ.   
2. Цели, които се поставят с проекта на Закон за изменение и допълнение на Гражданския процесуален кодекс 
С оглед на изложените причини настоящият проект на ЗИД на ГПК си поставя за цел:  
•	да преодолее недоверието на гражданите към медиацията като алтернативен способ за разрешаване на спорове; 
•	да удовлетвори критериите за конституционосъобразност, установени в Решение № 11 на Конституционния съд от 2024 г. по 
к. д. № 11/24 г.; 
•	да изпълни изискванията, заложени в НПВУ, реформа 3, етап 227 (стр. 190-191). 
Доколкото уредбата в ГПК и тази в ЗМ представляват едно законодателно цяло, както и отчитайки, че кодексът е нормативен акт, който урежда обществените отношения - предмет на цял клон на правната система или на обособен негов дял (чл. 4, ал. 1 от Закона за нормативните актове), и измененията и допълненията в Закона за медиацията са по-малко по брой и обем, е предложен нормотворчески подход, с който се предлагат изменения и допълнения в ГПК, а в Преходните и заключителните разпоредби (ПЗР) са въведени кореспондиращите изменения и допълнения в Закона за медиацията.  
3. Основните предлагани промени са следните: 
3.1. Предлага се в случаите и при условията, предвидени в закона, съдът да задължава страните по висящи съдебни дела да участват в информационна среща за процедура по медиация, предхождаща медиацията. Предложението е в контекста на поетия ангажимент по НПВУ. 
Регламентира се съдържанието на информационната среща, като ясно се разграничава същата от процедурата по медиация 
(чл. 13, ал. 1 от ЗМ). Целта на тази среща е да изясни на страните същността и принципите  на медиацията, процедурата, по която тя се провежда, ролята на медиатора и последиците от медиацията, включително за отражението й върху развитието на висящото съдебно производство. В информационната среща по висящи дела страните могат да обсъдят с медиатора и възможностите за постигане на споразумение по конкретния спор.

По този начин страните ще могат да вземат информирано решение дали да опитат да решат своя спор чрез медиация или да продължат съдебния процес. Страните ще получат информация за преимуществата на процедурата по медиация, включително за имуществените стимули за нейното провеждане и успешно завършване, което би ги мотивирало да изберат именно медиация пред продължаването на съдебния спор. 
Предвижда се след проведената информационна среща и при съгласие на страните да се провеждат процедури по медиация по спорове - предмет на висящо съдебно дело.  
Участието на страните в информационната среща не нарушава принципа на доброволност на медиацията, който се изразява в това, че страните участват в процедурата по своя воля, могат по всяко време да се оттеглят и постигането на споразумение не води до неблагоприятни последици за тях. Предвиден е стимул при постигане на спогодба – възстановяване на 75 на сто от внесената държавна такса от ищеца. Това осигурява възможност за постигане на посочените цели, без да се затруднява съдебното производство и същевременно без да се нарушава доброволният характер на медиацията от гледна точка на постигането на споразумение. 
Предлага се съдът да задължава страните да участват в информационна среща за процедура по медиация по дванадесет конкретно определени в закона групи граждански и търговски дела. Задължението на съда да препрати към информационна среща за процедура по медиация по тези дела е обвързано с преценка за това, че конкретният спор е подходящ за препращане към медиация, основаваща се на ясно регламентирани критерии (чл. 140а1). Този законодателен подход не е новост. Европейската практика показва, че в някои държави членки участието в такива информационни срещи е задължително, по инициатива на съдията (например в Чешката република) или във връзка с конкретни спорове, предвидени от закона, като например семейноправни въпроси (Литва, Люксембург и Англия и Уелс). Целта е с този комплексен подход да се постигне оптимално желаният позитивен ефект при съобразяване на спецификата по конкретното дело.  
В чл. 140а1 , ал. 1 се регламентират групите дела, по които съдът може да задължи страните да участват в информационна среща за процедура по медиация.
За извършването на подбор по определените групи дела на първо място е събрана статистика от досегашната практика на центровете за спогодби и медиация към Софийския районен съд и Софийския градски съд, както и на тези центрове към окръжните и районните съдилища в Бургас, Варна, Плевен и Велико Търново. 
От анализа на събраната и обобщена статистика от центровете по медиация и спогодби за периода 2020-2024 г. се установява следното:   
 
Общ брой проведени медиации/препратени от съда и заявени от страните 	2020	2021	2022	2023	2024	
Облигационни 	и вещни 
спорове 	66	79	84	97	99	
Семейни спорове 	60	92	136	105	120	
Трудови спорове 	9	35	45	43	20	
Търговски спорове  	9	8	32	24	19	
Други  	17	46	54	54	28	
Общ брой постигнати 
споразумения 	44	38	51	55	55	

В графа „ДРУГИ“ са включени медиациите, проведени по дела с предмет: наказателни производства от частен характер, производства по Закона за защита от домашното насилие, производства по Хагската конвенция за гражданскоправните аспекти на международното отвличане на деца от 1980 г., заповедни производства, изпълнителни производства, производства по признаване на чуждестранни решения по Кодекса на международното частно право, защита на права на интелектуална собственост по Закона за авторското право и сродните му права, Закона за патентите и регистрацията на полезните модели, Закона за марките и географските означения, Закона за промишления дизайн, Закона за топологията на интегралните схеми и Закона за закрила на новите сортове растения и породи животни, Закона за управление на етажната собственост, Закона за кооперациите, Закона за жилищностроителните кооперации и др. 
Събраната статистика е обща поради все още недостатъчния брой провеждани медиации и не може да очертае цялостната картина по видове дела, но въпреки това от нея може да се изведе информация за това кои видове спорове са най-често успешно решавани в съдебните центрове.
На следващо място и при отчитане на статистиката подборът на определените дванадесет видове дела е извършен с оглед на възможността за постигане на споразумение по тях, както и при преценка по кой спор е по-желателно да се постигне споразумение.
В съответствие с тези критерии на първо място са определени семейните дела. Поради естеството на връзките между лицата по тези спорове, което предполага трайни отношения, в т. ч. предвид факта, че в повечето случаи се засягат и интереси на малолетни и непълнолетни деца, е желателно да се ограничи родителският конфликт и да се запазят нормални взаимоотношенията между отделните членове на семейството, което ще бъде най-вече в интерес на децата. 
На второ място, с относително сходна характеристика, са делата, свързани със и произтичащи от съсобственост. Обичайно страните по тези дела са лица най-вече в роднински взаимоотношения и би било желателно и полезно да запазят отношенията си близки и да продължат да се отнасят с уважение помежду си. Освен това поради близките си връзки и трайни отношения е по-вероятно лицата да успеят да се споразумеят.  

Сходни са аргументите и по отношение на споровете за делба, тъй като същата се извършва между съсобственици, които най-често са в роднински взаимоотношения. Освен изложените аргументи следва да се отбележи и, че при делбата е много важно да се проведе информационна среща, на която страните да се запознаят и да разберат какви биха били неблагоприятните финансови последици за тях, в случай че делото се разреши от съд – например държавна такса, която е върху стойността на поделяемото имущество, оценки за експертизи от вещи лица, такси в изпълнителното производство. Не без значение в случая е, че при делба на неподеляем имот например цената на имуществото при публичната продан обикновено е по-ниска от пазарната цена. Тъй като обичайно при споровете за делба има повече страни в производството, в проекта е предвидена възможност за взаимно упълномощаване или упълномощаване на трето лице. 
Включването на трудовите спорове в кръга от дела е с цел бързо и безболезнено уреждане на отношенията между страните, като отново стремежът е запазване на отношенията. Това би било полезно и за двете страни, особено в случаите, когато работникът или служителят бъде възстановен отново на работа. 
По отношение на търговските спорове се предполага, че тъй като страните са търговци и извършват дейността си по занятие, те имат интерес и по-положителна нагласа за това един спор да се разреши доброволно, бързо, безпроблемно и без допълнителни разноски. Това би имало значение за страните не само от финансова гледна точка, но и от гледна точка на фирмения имидж на компанията и бъдещето на съответния бизнес. Освен това е важно да се отбележи, че големите търговски обороти имат пряко отражение в икономиката на страната  и бързото разрешаване на споровете е от изключително значение за търговския оборот. 
Сходни са аргументите и по отношение на облигационните дела, включени в обхвата на законопроекта.

Въз основа на събраната статистика и извършената преценка се налага изводът, че  по тези дела при провеждането на процедура по медиация може да се разчита на по-голям успех от гледна точка на възможността за постигане на споразумение в сравнение с останалите видове дела и поради това изброените категории дела се включват в кръга на делата, посочени в ал. 1. Този подход е възприет и в редица европейски държави, като Унгария, Хърватия, Италия, Чешката република, Литва, Люксембург, Англия и др. Прегледът на европейската практика показва, че мнозинството от страните уреждат медиацията да бъде задължителна за някои категории случаи (като например търговски дела, семейноправни въпроси, трудовоправни въпроси или искове с малък материален интерес). 
Очакванията са, че при тях медиацията ще даде положителен резултат в над 30 процента от случаите, страните ще са удовлетворени от бързото и по-икономично решаване на спора им, ще има изпълняемост и стабилност на постигнатото в резултат на медиация споразумение, а делата от този вид са много на брой и въвеждането на задължителен елемент на медиация за тях ще намали чувствително натовареността на съда.  
В категорията дела, подходящи за доброволно уреждане на спора, не са включени дела с голям брой на страните (доколкото по-големият брой на страните е предпоставка за по-трудно постигане на споразумение), като делата за изпълнение на задължения на собствениците, ползвателите или обитателите на самостоятелни обекти в сграда в режим на етажна собственост по чл. 6 от Закона за управление на етажната собственост, делата за възстановяване на направени от отделен собственик разходи за ремонт на общи части на сградата по чл. 48, ал. 7 от Закона за управление на етажната собственост, както и за отмяна на незаконосъобразно решение на общото събрание или на незаконосъобразен акт на управителния съвет (управителя) на етажната собственост по чл. 40, ал. 1 и чл. 43, ал. 1 от Закона за управление на етажната собственост. 
Не са включени също и дела с предполагаема по-висока степен на сложност на правния спор, като дела за установяване, съществуване, прекратяване, унищожаване или разваляне на договор или на едностранна сделка или за сключване на окончателен договор с цена на иска до 25 000 лв., всички спорове за собственост и други вещни права или за нарушено владение, защита на членствени права в търговско дружество или за отмяна на решение на общо събрание на търговско дружество, защита на права на интелектуална собственост. 
Избегнато е изключването от обхвата на делата, подходящи за препращане към задължителна информационна среща, на тези, по които страна е държавата или държавно учреждение, както и потребителските спорове с оглед на постигане на равнопоставеност в съдебните производства по отношение на страните и предвид поставените цели на закона. 
В чл. 140а1, ал. 2 и 3 се регламентират ясни критерии, които съдът следва да преценява, за да препрати страните към медиация, посредством формулиране на положителни предпоставки и пречки за препращане на страната в информационна среща за процедура по медиация. По този начин се дава възможност на съда да преценява с оглед на конкретната фактическа и правна обстановка и предвид спецификата на делата дали процесният правен спор е подходящ за препращане към процедура по медиация. При този подход се отчита, че независимо от обстоятелството, че доброволните способи за уреждане на тези спорове следва да бъдат всестранно развивани и стимулирани с оглед на подобряване на отношенията между страните в дългосрочен план, следва да се вземат предвид и други фактори, които са от значение за това дали един спор е подходящ за медиация и за постигане на доброволно споразумение.  
Изрично се регламентира задължение за лично участие на страните в информационната среща, като недееспособните могат да участват чрез законния си представител, а ограничено дееспособните – с попечителско съдействие. Личното участие на страните в информационната среща е изключително важно и се налага, тъй като 

информацията, която те ще получат, би мотивирала страните да изберат именно процедурата по съдебна медиация, каквато е целта на промените. Целта на предложението за лично явяване на страната е да се гарантира реалното ангажиране на страните в процеса, повишаването на информираността за същността на медиацията, тъй като това ще допринесе за по-ефективното ѝ прилагане. Когато страна по делото е държавата, община или юридическо лице, те могат да бъдат представлявани и от пълномощник с изрично пълномощно. Ако страните са повече от две или на страната на ищеца или на ответника участват повече от две лица, те могат да упълномощят изрично едното от тях или трето лице да ги представлява. В тази среща упълномощени адвокати могат да участват заедно със страните, но не и вместо тях. Поради това в този случай не е необходимо изрично упълномощаване. След проведената информационна среща и при писмено съгласие на страните може да започне процедура по медиация в съдебния център. В тази процедура е допустимо страната да участва и чрез представител (чл. 12, ал. 2 от ЗМ), като е запазено изискването за изрично писмено пълномощно. 
Определено е времето, когато съдът може да задължи страните да участват в информационната среща за медиация. Предлага се създаване на нова ал. 3 в чл. 140 от проекта на закон, която предвижда, че най-подходящото време за задължаване на страните да проведат информационна среща е с определението на съда по чл. 140. Втората възможност е в първото открито съдебно заседание. По изключение се допуска това да стане до приключване на съдебното дирене в първа инстанция, като се дава възможност на съдията да прецени кога страните по конкретното дело биха имали позитивна нагласа към евентуално споразумение.  
Изрично се регламентира, че при насрочена задължи-телна информационна среща за медиация, производството по делото не се спира и съдопроизводствените действия продължават (чл. 140в, ал. 1).  
Една от целите на предложението е производството да не се забавя. Информационна среща се насрочва преди първото съдебно заседание или между заседанията. Дори при съгласие за започване на медиация, нейното провеждане не води до спиране на делото. Отлагане или спиране се допуска само по общо искане на страните (чл. 140в, ал. 3). 
С цел оперативност и бързина се предвижда след приключване на съдебното дирене в случаите по чл. 149 от ГПК съдът да пристъпи към постановяване на решение по делото, независимо от това, че не е проведена информационна среща, защото съдът не е задължил страните да участват в нея или някои от тях  не са взели участие в срещата, освен ако не е налице искане на всички страни за участие в информационна среща или в процедура по медиация.  
Със същата цел се предлага въвеждане на принципа на еднократност на информационната среща само в първата съдебна инстанция. Изрично се регламентира, че страните са длъжни да участват в информационна среща за процедурата по медиация само веднъж в производството. Изключва се задължението на съда да препраща страните за участие в информационна среща в следващите фази на производството, независимо дали непровеждането ѝ пред първата инстанция е пропуснато от съда или не. При второинстанционното разглеждане на делото постигането на спогодба, включително чрез медиация, е оставено изцяло на преценката на страните.  
3.2. На следващо място в съответствие с житейската логика се предлага независимо от вида на делото, цената на иска и условията по чл. 140а1, ал. 2, ако липсват предвидените в ал. 3 пречки, съдът да приканва страните да разрешат спора чрез медиация, когато е налице писмено съгласие между тях, постигнато преди предявяване на иска, а в случаите, когато съгласието е постигнато чрез размяна на процесуалните книжа, да препраща страните към медиация. Предложението е в контекста на НПВУ. 
С цел оперативност и бързина се предвижда възможност за страните да заявяват (ако са им известни) в най-ранен момент пред съда (още в исковата молба и в отговора на исковата молба), съществуващите пречки за провеждане на медиация по чл. 140а1, 
ал. 3 от проекта на закон, и да представят доказателства за тях. Възраженията на страната не обвързват съда, негова е преценката за наличието на предвидените в закона условия относно провеждането на задължителна информационна среща и медиация.   
Предвидената мярка е отбелязана в Доклада на Комисията до Европейския парламент, Съвета и Европейския икономически и социален комитет за прилагането на Директива 2008/52/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 г. относно някои аспекти на медиацията по гражданскоправни и търговскоправни въпроси като особено полезна. Анализът на европейската практика показва, че изискването страните да посочват в своите молби до съда дали е бил направен опит за медиация напомня не само на съдиите, които разглеждат молбите до съда, но и на адвокатите, които съветват страните, за възможността за използване на медиация, задължителните информационни срещи в рамките на съдебното производство и задължението за съда да разглежда възможността за медиация на всеки етап от съдебното производство и по-специално в областта на семейното право.  
Страните са свободни да се споразумеят по всички въпроси, дори и по тези, които излизат извън предмета на конкретния съдебен спор или са предмет на различни висящи дела. Те могат да изберат вариант за уреждане на отношенията им, който излиза извън възможностите, които законът е предоставил на съда при разрешаването на спора, доколкото постигнатото споразумение не противоречи на закона и добрите нрави.  
Прецизира се формулировката на чл. 18 от ЗМ, за да отговаря на действителното действие на споразумението. Предвижда се, когато страните са постигнали споразумение във връзка с предмета на няколко висящи дела, то да се одобрява от съда, който разглежда първото образувано дело, като одобрената съдебна спогодба се представя пред останалите съдилища, които прекратяват висящите пред тях производства изцяло или частично според съдържанието й. Предложението произтича от обстоятелството, че одобреното от съда споразумение поражда не само изпълнителна сила, а сила на пресъдено нещо, с всички предвидени в процесуалния закон защитно-санкционни последици, присъщи на съдебната спогодба, насочени към следпроцесуалното поведение на страните (чл. 18 от ЗМ). Именно пораждането на сила на пресъдено нещо от одобреното от  съда споразумение е основанието за прекратяване на исковото производство. Предвижда се разноските за информационната среща и за процедурата по медиация с обща продължителност до 3 часа да се заплащат от бюджета на съда в размерите съобразно наредбите, предвидени в Закона за медиацията. Разноските включват осигуряване на помещение и други условия за провеждане на срещите и възнаграждение за медиатор, предвидени в наредба по 
чл. 25а. 
Предлага се финансов стимул за мотивиране на страните да използват медиация и да решат своя спор доброволно. Предлага се при одобряване от съда на  споразумение, постигнато в резултат на процедура по медиация, 75 на сто от внесената държавна такса да се връща на ищеца, докато в останалите случаи на одобрена спогодба едва половината от внесената държавна такса се връща на ищеца. Разноските по производството и по спогодбата остават върху страните, както са ги направили, ако не е уговорено друго. В случаите, когато страна не се е явила без уважителна причина или е отказала да участва в информационна среща, се предвижда налагане на еднократна глоба в размерите по чл. 91, ал. 1 от ГПК (от 50 до 
300 лв.). Предвижда се възможност за обжалване на определението на съда, с което се налага глоба с частна жалба. Този законов подход е избран с оглед на преодоляване на неконституционосъобразността по отношение на понасянето на разноски във връзка с производството по медиация, независимо от изхода на спора. Налагането на глоба е в пряка причинна връзка с поведението на страната и е с ясно определени в закона граници. Предложението е в синхрон с предвидената в чл. 89, т. 2 от ГПК глоба, която съдът има право да наложи за неизпълнение на разпорежданията на съда. Предвидената глоба за неявяване без уважителни причини, съотнесена към минималната работна заплата, не се явява прекомерна и като такава не може да бъде квалифицирана като евентуално препятстваща достъпа до правосъдие. 
Предвид нуждата от мултидисциплинарни компетенции за ефективно провеждане на процедурата по медиация се предлага медиатор към съдебен център по медиация да бъде лице, което отговаря на изискванията на чл. 8, ал. 1, завършило е висше образование и е преминало допълнителен подбор и специализирано обучение по ред, определен в наредба, предвидена в чл. 25а от проекта на закон. Предложението е в съответствие с Директива 2008/52/ЕО на Европейския парламент и на Съвета на Европа относно някои аспекти на медиацията по граждански и търговски дела; Указанията на Европейската комисия за ефективност на правосъдието към Съвета на Европа (CEPEJ), според които медиаторите трябва да притежават подходяща подготовка и лични качества без оглед на професията им по произход, Насоките на UNCITRAL (Комисията на ООН по международно търговско право), които акцентират върху мултидисциплинарния характер на медиацията, според който ключова роля играят личностните и комуникативните умения на медиатора, а не професионалната му квалификация. 
4. Очаквани резултати от приемането на проекта на Закон за изменение и допълнение на Гражданския процесуален кодекс 
Резултатите, които се очаква да бъдат постигнати с предвидените промени, са: 
•	Утвърждаване на културата на споразумението като начин за разрешаване на спорове; 
•	Увеличаване на използването на медиацията като цяло и в частност увеличаване на използването на извънсъдебната медиация; 
•	Намаляване на натовареността на съдилищата и съответно повишаване на ефективността в сферата на гражданското и търговското правораздаване; 
•	Повишаване на бързината в гражданския и търговския оборот и подобряване на бизнес средата; 
•	Изпълнение на ангажимента на Република България по НПВУ. 
5.	Финансови и други средства, необходими за прилагането на новата уредба 
Предвидените допълнения в проекта на Закон за изменение и допълнение на Гражданския процесуален кодекс не изискват допълнителни разходи/трансфери/други плащания. Проектът на Закон за изменение и допълнение на Гражданския процесуален кодекс не води до въздействие върху държавния бюджет.  
6.	Анализ за съответствието с правото на Европейския съюз 
Проектът на Закон за изменение и допълнение на Гражданския процесуален кодекс не съдържа разпоредби, въвеждащи в българското законодателство норми от актове на Европейския съюз, поради което на основание чл. 35, ал. 2, т. 5 от Устройствения правилника на Министерски съвет и на неговата администрация не е изготвена справка за съответствие с европейското право.  
Проектът не съдържа разпоредби, свързани с въвеждане на регулаторни режими.  
Проектът не съдържа мерки за противодействие на корупцията. 
В изпълнение на чл. 20, ал. 2 от Закона за нормативните актове (ЗНА) и чл. 30б от Устройствения правилник на Министерския съвет и на неговата администрация е извършена частична предварителна оценка на въздействието на законопроекта. 
Съгласно чл. 26, ал. 3 от ЗНА проектът на акт заедно с мотивите към него, частичната предварителна оценка на въздействието и становището на дирекция „Модернизация на администрацията“ на Министерския съвет са публикувани на интернет страницата на Министерството на правосъдието, както и на Портала за обществени консултации към Министерския съвет. На основание чл. 26, ал. 4, изречение второ от ЗНА срокът за провеждане на обществени консултации по проекта е 30 дни.  
Проектът е съгласуван в съответствие с разпоредбите на 
чл. 32 от Устройствения правилник на Министерския съвет и на неговата администрация. Получените становища са отразени в справката заедно с приетите и неприетите бележки и съображенията за това.
За постъпилите становища в процедурата по обществените консултации е съставена справка по чл. 26, ал. 5 от ЗНА, която е публикувана на интернет страницата на Министерството на правосъдието, както и на Портала за обществени консултации към Министерския съвет. 
Относно съответствието на законопроекта с Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи и с практиката на Европейския съд по правата на човека е изготвена справка от Министерството на правосъдието. 

МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ: