НАРОДНО СЪБРАНИЕ
Вх. №: 51-502-01-20
Дата: 03.06.2025 г.   18,01 ч.

Република българия
МИНИСТЕРСКИ СЪВЕТ

                        ДО
ПРЕДСЕДАТЕЛЯ НА 
НАРОДНОТО СЪБРАНИЕ
г-жа НАТАЛИЯ КИСЕЛОВА

УВАЖАЕМА ГОСПОЖО ПРЕДСЕДАТЕЛ,
На основание чл. 87, ал. 1 от Конституцията на Република България изпращам Ви одобрения с Решение  350 на Министерския съвет от 2025 г. проект на Закон за изменение и допълнение на Наказателния кодекс.
Приложения:
1. Мотиви към проекта на Закон за изменение и допълнение на Наказателния кодекс.
2. Частична предварителна оценка на въздействието.
3. Справка от Министерството на правосъдието за съответствие с Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи и с практиката на Европейския съд по правата на човека.
4. Справка за постъпилите предложения от обществените консултации.
5. Справка за отразяване на становищата, получени след съгласуване на законопроекта.
МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ:

Р Е П У Б Л И К А   Б Ъ Л Г А Р И Я
М И Н И С Т Е Р С К И   С Ъ В Е Т
Препис

Р Е Ш Е Н И Е    350

от   2   юни   2025 година

ЗА одобряване на законопроект

На основание чл. 87, ал. 1 от Конституцията на Република България

М И Н И С Т Е Р С К И Я Т    С Ъ В Е Т
Р Е Ш И:

1. Одобрява проекта на Закон за изменение и допълнение на Наказателния кодекс.
2. Предлага на Народното събрание да разгледа и приеме законопроекта по т. 1.
3. Министърът на правосъдието да представи законопроекта по т. 1 в Народното събрание.

МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ: /п/ Росен Желязков

ГЛАВЕН СЕКРЕТАР НА
МИНИСТЕРСКИЯ СЪВЕТ: /п/ Габриела Козарева

ДИРЕКТОР НА ДИРЕКЦИЯ
“ПРАВИТЕЛСТВЕНА КАНЦЕЛАРИЯ”: 
/Ралица Стоянова/

Р Е П У Б Л И К А   Б Ъ Л Г А Р И Я
НАРОДНО СЪБРАНИЕ
Проект

З А К О Н

ЗА ИЗМЕНЕНИЕ И ДОПЪЛНЕНИЕ НА 
НАКАЗАТЕЛНИЯ КОДЕКС
(Oбн., ДВ, бр. 26 от 1968 г.; попр., бр. 29 от 1968 г.; изм. и доп., бр. 92 от 1969 г., бр. 26 и 27 от 1973 г., бр. 89 от 1974 г., бр. 95 от 1975 г., бр. 3 от 1977 г., бр. 54 от 1978 г., бр. 89 от 1979 г., бр. 28 от 1982 г.; попр., бр. 31 от 1982 г.; изм. и доп., бр. 44 от 1984 г., 
бр. 41 и 79 от 1985 г.; попр., бр. 80 от 1985 г.; изм. и доп., бр. 89 от 1986 г.; попр., бр. 90 от 1986 г.; изм. и доп., бр. 37, 91 и 99 от 
1989 г., бр. 10, 31 и 81 от 1990 г., бр. 1 и 86 от 1991 г.; попр., бр. 90 от 1991 г.; изм. и доп., бр. 105 от 1991 г., бр. 54 от 1992 г., бр. 10 от 1993 г., бр. 50 от 1995 г.; Решение № 19 на Конституционния съд от 1995 г. – бр. 97 от 1995 г.; изм. и доп., бр. 102 от 1995 г., бр. 107 от 1996 г., бр. 62 и 85 от 1997 г.; Решение № 19 на Конституционния съд от 1997 г. – бр. 120 от 1997 г.; изм. и доп., бр. 83, 85, 132, 133 и 153 от 1998 г., бр. 7, 51 и 81 от 1999 г., бр. 21 и 51 от 2000 г.; Решение № 14 на Конституционния съд от 2000 г. – бр. 98 от 
2000 г.; изм. и доп., бр. 41 и 101 от 2001 г., бр. 45 и 92 от 2002 г., 
бр. 26 и 103 от 2004 г., бр. 24, 43, 76, 86 и 88 от 2005 г., бр. 59, 75 и 102 от 2006 г., бр. 38, 57, 64, 85, 89 и 94 от 2007 г., бр. 19, 67 и 102 от 2008 г., бр. 12, 23, 27, 32, 47, 80, 93 и 102 от 2009 г., бр. 26 и 32 от 2010 г., бр. 33 и 60 от 2011 г., бр. 19, 20 и 60 от 2012 г., бр. 17, 61 и 84 от 2013 г., бр. 19, 53 и 107 от 2014 г., бр. 14, 24, 41, 74, 79 и 102 от 2015 г., бр. 32 и 47 от 2016 г.; Решение № 12 на Конституционния съд от 2016 г. – бр. 83 от 2016 г.; изм. и доп., 
бр. 95 от 2016 г., бр. 13, 54, 85 и 101 от 2017 г., бр. 55 от 2018 г., 
бр. 1, 7, 16 и 83 от 2019 г., бр. 13, 23, 28, 88, 103 и 108 от 2020 г., бр. 9 от 2021 г.; Решение № 12 на Конституционния съд от 2021 г. – бр. 84 от 2021 г.; изм. и доп., бр. 53 от 2022 г.; Решение № 13 на Конституционния съд от 2022 г. – бр. 79 от 2022 г.; Решение № 1 на Конституционния съд от 2023 г. – бр. 10 от 2023 г.; изм. и доп., 
бр. 67, 82 и 84 от 2023 г. и бр. 23, 39, 41 и 42 от 2024 г.)

§ 1. В чл. 301 се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 1 след думите „Длъжностно лице“ се добавя „или чуждо длъжностно лице“, а след думите „обещание за дар или облага“ се добавя „за себе си или за друго лице“.
2. В ал. 2 след думите „длъжностното лице“ се добавя „или чуждото длъжностно лице“.
3. В ал. 3 след думите „длъжностното лице“ се добавя „или чуждото длъжностно лице“.
4. Алинея 5 се изменя така:
„(5) Наказанието по ал. 1 се налага и когато длъжностното лице или чуждото длъжностно лице поиска или приеме дар или каквато и да е облага, която не му се следва, или приеме обещание за дар или облага за себе си или за друго лице, за да използва или загдето е използвало служебното си положение, извън случаите по ал. 1.“
§ 2. В чл. 304 се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 1 след думите „облага на длъжностно лице“ се добавя „или на чуждо длъжностно лице, за него или за друго лице“.
2. В ал. 2 след думите „длъжностното лице“ се добавя „или чуждото длъжностно лице“.
3. Алинея 3 се изменя така:
„(3) Наказанието по ал. 1 се налага и когато дарът или облагата са предложени, обещани или дадени на длъжностното лице или на чуждото длъжностно лице, за него или за друго лице, да използва или загдето е използвало служебното си положение, извън случаите по ал. 1.“
§ 3. В чл. 304а след думите „длъжностно лице“ се добавя „или чуждо длъжностно лице“.
§ 4. Член 304в се отменя.

ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ

§ 5. В Наказателно-процесуалния кодекс (обн., ДВ, бр. 86 от 2005 г.; изм. и доп., бр. 46 и 109 от 2007 г., бр. 69 и 109 от 
2008 г., бр. 12, 27, 32 и 33 от 2009 г., бр. 15, 32 и 101 от 2010 г., 
бр. 13, 33, 60, 61 и 93 от 2011 г.; Решение № 10 на Конституционния съд от 2011 г. – бр. 93 от 2011 г.; изм. и доп., 
бр. 19, 20, 25 и 60 от 2012 г., бр. 17, 52, 70 и 71 от 2013 г., бр. 21 от 2014 г., бр. 14, 24, 41, 42, 60, 74 и 79 от 2015 г., бр. 32, 39, 62, 81 и 95 от 2016 г., бр. 13, 63 и 101 от 2017 г., бр. 7 и 44 от 2018 г.; Решение № 14 на Конституционния съд от 2018 г. – бр. 87 от 
2018 г.; изм. и доп., бр. 96 от 2018 г., бр. 7, 16 и 83 от 2019 г., бр. 98, 103 и 110 от 2020 г., бр. 9, 16 и 20 от 2021 г.; Решение № 7 на Конституционния съд от 2021 г. – бр. 41 от 2021 г.; изм., бр. 80 от 2021 г.; Решение № 13 на Конституционния съд от 2021 г. – бр. 85 от 2021 г.; изм. и доп., бр. 32 и 62 от 2022 г., бр. 48, 69, 84 и 86 от 2023 г. и бр. 18, 36 и 39 от 2024 г.) се правят следните изменения и допълнения:
1. Създава се чл. 33а:
„Ред за поправка на очевидна фактическа грешка в съдебните актове
Чл. 33а. (1) Съдът по своя инициатива или по молба на страните може да поправи допуснатите в съдебния акт очевидни фактически грешки.
(2) Когато актът е постановен в съдебно заседание, съдът насрочва открито заседание с призоваване на страните. Неявяването на някоя от страните не е пречка за разглеждане на делото. В останалите случаи съдът съобщава на страните за исканата поправка с указание за представяне на отговор в едноседмичен срок, а когато прецени за необходимо, призовава страните в открито заседание.
(3) Когато решението за поправката е постановено в закрито заседание, то се връчва на страните.
(4) Решението подлежи на обжалване и протестиране по реда на глава двадесет и втора.“
2. В чл. 72:
а) заглавието се изменя така: 
„Мерки за обезпечаване на глобата, конфискацията, отнемането на имущество в полза на държавата, както и на имуществената санкция на заинтересованото юридическо лице“;
б) в ал. 1 думата „вещи“ се заменя с „имущество“, а след думите „в полза на държавата“ се поставя запетая и се добавя „както и на имуществената санкция на заинтересованото юридическо лице“.
3. Създава се глава седма „а“ с чл. 73б и 73в:
„Глава седма „а“
Заинтересовано юридическо лице
Юридическо лице, което може да участва като заинтересовано
Чл. 73б. (1) Юридическото лице, спрямо което са налице основанията за налагане на санкция по чл. 83а от Закона за административните нарушения и наказания, участва в съдебното производство като заинтересовано юридическо лице.
(2) Ако до започване на съдебното производство или след това юридическото лице бъде заличено, в производството участва неговият правоприемник, когато има такъв.
Права на заинтересованото юридическо лице
Чл. 73в. Заинтересованото юридическо лице има следните права: да участва в съдебното производство, да се запознава с делото и да прави необходимите извлечения; да представя доказателства; да прави искания, бележки и възражения и да обжалва актовете на съда, които накърняват неговите права и законни интереси. Искания, бележки, възражения, както и обжалване на актовете, които накърняват неговите права и законни интереси, могат да бъдат извършвани по електронен път, подписани с квалифициран електронен подпис.
(2) Заинтересованото юридическо лице упражнява правата по ал. 1 в пределите, необходими за доказване на обстоятелствата, които имат значение за неговата отговорност.“
4. В чл. 100:
а) в ал. 1 съюзът „и“ се заличава, след думата „ищец“ се поставя запетая, а след думата „ответник“ се добавя „и заинтересованото юридическо лице“;
б) в ал. 2 съюзът „или“ се заличава, след думата „ищец“ се поставя запетая, а след думата „ответник“ се добавя „или заинтересованото юридическо лице“.
5. В глава десета се създава чл. 101а:
„Особен представител на заинтересованото юридическо лице
Чл. 101а. Когато в производството участва заинтересовано юридическо лице, съдът му назначава особен представител – адвокат, в случай че законният представител или някой от законните представители на заинтересованото юридическо лице, ако могат да го представляват само заедно:
1. е подсъдим по делото или обвиняем в друго наказателно производство за престъплението, във връзка с което юридическото лице участва в производството;
2. е лице, спрямо което производството за престъплението е спряно, прекратено или завършено с влязла в сила присъда.“
6. В чл. 102, т. 3 накрая се поставя запетая и се добавя „както и за отговорността на заинтересованото юридическо лице“.
7. В чл. 148, ал. 1, т. 3 след думата „ответник“ се поставя запетая и се добавя „заинтересованото юридическо лице“.
8. В чл. 178, ал. 9 след думите „ощетено юридическо лице“ се поставя запетая и се добавя „заинтересовано юридическо лице“, а думата „тълковник“ се заменя с „преводач на български жестов език“.
9. В чл. 179, ал. 3 съюзът „и“ се заличава, след думата „ищец“ се поставя запетая, а след думата „ответник“ се добавя „и заинтересовано юридическо лице“.
10. В чл. 180, ал. 5 се създават изречения второ и трето: 
„Когато призовките, съобщенията и книжата са предназначени за юридическо лице, което участва като граждански ищец, граждански ответник или заинтересовано юридическо лице, те могат да се връчат и на неговия повереник. Когато е назначен особен представител на заинтересованото юридическо лице, призовките, съобщенията и книжата се връчват и на него.“
11. В чл. 188 се създава ал. 3:
„(3) Ако заплатеното от страната в съдебното производство възнаграждение за адвокат е прекомерно съобразно действителната правна и фактическа сложност на делото, съдът може да присъди по-нисък размер на разноските в тази им част.“
12. В чл. 189, ал. 3 се създава изречение трето: 
„Когато на заинтересованото юридическо лице е наложена санкция, съдът определя частта, която трябва да заплати.“
13. В чл. 235:
а) досегашният текст става ал. 1;
б) създава се ал. 2:
„(2) Когато обвиняемият е привлечен за престъпление, посочено в чл. 83а от Закона за административните нарушения и наказания, разследващият орган посочва в списъка на лицата, които трябва да бъдат призовани в съдебното заседание, и юридическото лице по чл. 83а от Закона за административните нарушения и наказания.“
14. В чл. 246 се създава ал. 5:
„(5) Когато обвиняемият е привлечен за престъпление, посочено в чл. 83а от Закона за административните нарушения и наказания, в списъка на лицата, които трябва да бъдат призовани в съдебното заседание, се посочва и юридическото лице, спрямо което са налице основанията за налагане на санкция по чл. 83а, ал. 1 или 2 от Закона за административните нарушения и наказания, ако има такова, както и лицата, които представляват юридическото лице. В този случай към обвинителния акт се прилага мотивирано предложение за налагане на санкция на заинтересованото юридическо лице, което съдържа:
1. наименованието, единен идентификационен код, предмета на дейност, седалището и адреса на управление на юридическото лице;
2. данни за самоличността на лицата, представляващи юридическото лице;
3. описание на:
а) престъплението, обстоятелствата, при които е било извършено, наличието на причинна връзка между него и облагата за юридическото лице и вида и размера на облагата, когато има такава – в случаите по чл. 83а, ал. 1 от Закона за административните нарушения и наказания;
б) престъплението, за което е било създадено или използвано юридическото лице – в случаите по чл. 83а, ал. 2 от Закона за административните нарушения и наказания;
4. датата и мястото на съставянето му, името, длъжността и подписа на прокурора.“
15. В чл. 247в, ал. 1 се създава изречение трето: 
„Когато обвинението е за престъпление, посочено в чл. 83а от Закона за административните нарушения и наказания, и към обвинителния акт е приложено мотивирано предложение за налагане на санкция на заинтересованото юридическо лице, по разпореждане на съдията-докладчик препис от обвинителния акт и от предложението по чл. 246, ал. 5 се връчва и на заинтересованото юридическо лице, като с връчването му се съобщава за насрочването на разпоредителното заседание и за въпросите по чл. 248, ал. 1, за правото му да се яви с повереник и за възможността да му бъде назначен повереник или особен представител в случаите по чл. 100, ал. 2 и чл. 101а, както и че неявяването му не е пречка за разглеждането и решаването на делото.“
16. В чл. 247г,  в ал. 2 след думата „наследници“ съюзът „и“ се заличава и се поставя запетая, а след думата „лице“ се добавя „и заинтересованото юридическо лице“.
17. В чл. 250:
а) създава се нова ал. 3:
„(3) Когато прекратява наказателното производство по 
ал. 1, т. 1, образувано по обвинителен акт, към който е приложено мотивирано предложение за налагане на санкция на заинтересовано юридическо лице, съдът изпраща делото заедно с веществените доказателства по компетентност на съответния прокурор за внасяне на предложение по реда на чл. 83б от Закона за административните нарушения и наказания.“;
б) досегашните ал. 3 и 4 стават съответно ал. 4 и 5.
18. В чл. 253 се създава т. 5:
„5. заинтересованото юридическо лице.“
19. В чл. 271, ал. 7  след думите „гражданският ответник или неговият повереник“ се поставя запетая и се добавя „заинтересованото юридическо лице или неговият повереник”.
20. Създава се чл. 274а:
„Отстраняване на очевидни фактически грешки в предложението по чл. 246, ал. 5
Чл. 274а. Прокурорът може да отстрани очевидни фактически грешки в предложението по чл. 246, ал. 5 до започване на съдебното следствие. В тези случаи делото се отлага, ако заинтересованото юридическо лице поиска това.“
21. В чл. 277, ал. 3 след думите „гражданския ответник и неговия повереник“ се поставя запетая и се добавя „заинтересованото юридическо лице и неговия повереник“.
22. В чл. 287, в ал. 1 се създава изречение второ: 
„Когато по делото участва заинтересовано юридическо лице и новото обвинение налага изменение на мотивираното предложение за налагане на санкция на заинтересованото юридическо лице, прокурорът изменя и него.“
23. В чл. 289:
а) създава се нова ал. 3:
„(3) Когато по делото участва заинтересовано юридическо лице и наказателното производство се прекратява на основание чл. 24, ал. 1, т. 2-5, 7, 8 и 10, съдът изпраща делото на прокурора за внасяне на предложение по чл. 83б от Закона за административните нарушения и наказания.“;
б) досегашната ал. 3 става ал. 4 и се изменя така:
„(4) Когато прекратява наказателното производство, съдът се произнася по веществените доказателства, отменя наложените на подсъдимия мерки за процесуална принуда, а мярката за обезпечаване на гражданския иск и мерките за обезпечаване на отнемането на имущество в полза на държавата и на имуществената санкция на заинтересованото юридическо лице - ако основанието за тяхното вземане е отпаднало.“;
в) досегашната ал. 4 става ал. 5.
24. Създава се чл. 289а:
„Прекратяване на наказателното производство спрямо заинтересованото юридическо лице
Чл. 289а. Съдът прекратява наказателното производство спрямо заинтересованото юридическо лице, когато:
1. административнонаказателната му отговорност е погасена поради изтичането на предвидената в закона давност;
2. юридическото лице бъде заличено в съответния регистър.
(2) Съдът се произнася с определение, което подлежи на обжалване и протестиране по реда на глава двадесет и втора.
(3) Когато е налице основанието по ал. 1, т. 1 и заинтересованото юридическо лице направи искане производството да продължи, съдът се произнася с присъдата по въпросите получило ли е юридическото лице неправомерна облага, има ли връзка между престъпното деяние и облагата за юридическото лице и какви са видът на облагата и размерът ѝ, ако тя е имуществена.“
25. В чл. 291, ал. 2 след думите „гражданския ответник и неговия повереник“ се поставя запетая и се добавя „на заинтересованото юридическо лице и неговия повереник“.
26. Създава се чл. 305а:
„Допълнително съдържание на присъдата при участие на заинтересовано юридическо лице
Чл. 305а. (1) Когато по делото е участвало заинтересовано юридическо лице, спрямо което е внесено мотивирано предложение за налагане на санкция на основание чл. 83а, ал. 1 от Закона за административните нарушения и наказания, при постановяване на присъдата съдът обсъжда и решава и въпросите:
1. получило ли е юридическото лице неправомерна облага;
2. има ли връзка между престъпното деяние и облагата за юридическото лице;
3. какви са видът на облагата и размерът ѝ, ако тя е имуществена;
4. каква санкция да се наложи на юридическото лице;
5. налице ли са условията по чл. 83а, ал. 13 от Закона за административните нарушения и наказания.
(2) Когато по делото е участвало заинтересовано юридическо лице, спрямо което е внесено мотивирано предложение за налагане на санкция на основание чл. 83а, ал. 2 от Закона за административните нарушения и наказания, при постановяване на присъдата съдът обсъжда и решава въпросите:
1. създадено ли е или използвано ли е юридическото лице за престъпление по чл. 108а, 109, 110 (приготовление към тероризъм), чл. 111 или по чл. 253 от Наказателния кодекс или за престъпление, извършено по поръчение или в изпълнение на решение на престъпна група, престъпна организация или организирана престъпна група;
2. каква санкция да се наложи на юридическото лице.
(3) В случаите по ал. 1 и 2 съдът се произнася, като налага или отказва да наложи санкция по чл. 83а, ал. 1-6 от Закона за административните нарушения и наказания.
(4) В случаите по ал. 3 присъдата съдържа и:
1. данните за юридическото лице;
2. обстоятелствата, които обуславят административнона-казателната отговорност на заинтересованото юридическо лице;
3. вида и размера на наложената санкция;
4. описание на имуществото на заинтересованото юридическо лице, което се отнема в полза на държавата, ако има такова;
5. определяне на разноските.“
(5) В случаите по чл. 289а, ал. 3, когато съдът установи, че административнонаказателната отговорност е погасена по давност, не налага санкция на заинтересованото юридическо лице, а се произнася само по въпросите по ал. 4, т. 4 и 5.“
27. Създава се чл. 306а:
„Въпроси за отговорността на заинтересованото юридическо лице, по които съдът може да се произнесе и с определение
Чл. 306а. (1) Когато по делото е участвало заинтересовано юридическо лице, съдът може да се произнесе и с определение, ако е пропуснал да направи това с присъдата, по въпросите относно:
1. определяне на действията по изпълнение на санкцията на заинтересованото юридическо лице;
2. отнемането на имущество в полза на държавата;
3. разноските по делото.
(2) В случаите по ал. 1, т. 1-3 съдът се произнася в съдебно заседание с призоваване на заинтересованото юридическо лице.
(3) Определението по ал. 1, т. 1 и 2 може да се обжалва и протестира по реда на глава двадесет и първа, а по ал. 1, т. 3 - по реда на глава двадесет и втора.“
28. В чл. 318 в ал. 4 след думата „тъжител“ съюзът „и“ се заменя със запетая, а след думата „обвинител“ се добавя „и заинтересованото юридическо лице“.
29. Създава се чл. 338а:
„Произнасяне на въззивния съд по административнона-казателната отговорност на заинтересованото юридическо лице
Чл. 338а. Когато по делото участва заинтересовано юридическо лице, въззивният съд може да потвърди или отмени присъдата в частта относно неговата отговорност, или да намали наложената му санкция, а ако има съответен протест от прокурора, може да наложи или увеличи наложената санкция, както и да постанови отнемане на имущество в полза на държавата.“
30. Създава се чл. 354а:
„Произнасяне на касационната инстанция по администра-тивнонаказателната отговорност на заинтересованото юридическо лице
Чл. 354а. Когато по делото участва заинтересовано юридическо лице, по негова жалба или протест на прокурора, освен правомощията по чл. 354, касационната инстанция може:
1. да потвърди или отмени присъдата или решението в частта, с която му се налага санкция, или да намали наложената му санкция;
2. да отмени решението изцяло или отчасти и да върне делото за ново разглеждане на въззивната инстанция, когато се налага да се постанови отнемане на имущество в полза на държавата или да се наложи или увеличи наложената санкция, ако има съответно искане в първата или въззивната инстанция и съответен протест от прокурора.“
31. В чл. 371, т. 1 думите „гражданският ищец, частният обвинител“ се заменят със „заинтересованото юридическо лице, частният обвинител, гражданският ищец, гражданският ответник“.
32. В чл. 375:
а) досегашният текст става ал. 1;
б) създава се ал. 2:
„(2) В случаите по ал. 1, когато обвиняемият е привлечен за престъпление, посочено в чл. 83а от Закона за административните нарушения и наказания, се прилага съответно чл. 246, ал. 5.“
33. В чл. 384 се създава ал. 4:
„(4) Ако заинтересованото юридическо лице е съгласно със споразумението, то се подписва от неговия повереник или юрисконсулт само със съгласието на законния представител на юридическото лице. Когато е назначен особен представител на заинтересованото юридическо лице, споразумението се подписва и от него. Със споразумението, постигнато със заинтересованото юридическо лице, му се определя санкция при условията на 
чл. 83а, ал. 12 от Закона за административните нарушения и наказания. Ако заинтересованото юридическо лице не е съгласно 
със споразумението, делото се изпраща по компетентност на съответния прокурор за внасяне на предложение по реда на 
чл. 83б от Закона за административните нарушения и наказания.“
34. В чл. 419, ал. 1 след думите „чл. 243, ал. 6, т. 1 и 2“ се поставя запетая и се добавя „чл. 289а, ал. 2, чл. 306а, ал. 1“ и след думите „чл. 382, ал. 7“ се поставя запетая и се добавя „чл. 384, 
ал. 4“.
35. В чл. 420, ал. 2 се създава изречение второ:
„Заинтересованото юридическо лице може да направи искане за възобновяване в случаите на чл. 422, ал. 1, т. 4 и 5.“
36. В чл. 421, ал. 3 се създава изречение трето:
„Заинтересованото юридическо лице може да направи искането по чл. 422, ал. 1, т. 4 и 5 в шестмесечен срок от уведомяването за решението по чл. 422, ал. 1, т. 4, съответно от влизането в сила на  съответния акт по чл. 422, ал. 1, т. 5.“
§ 6. В Закона за административните нарушения и наказания (обн., ДВ, бр. 92 от 1969 г.; изм. и доп., бр. 54 от 1978 г., бр. 28 от 1982 г., бр. 28 и 101 от 1983 г., бр. 89 от 1986 г., бр. 24 от 1987 г., бр. 94 от 1990 г., бр. 105 от 1991 г., бр. 59 от 1992 г., бр. 102 от 1995 г., бр. 12 и 110 от 1996 г., бр. 11, 15, 59 и 85 от 1998 г., 
бр. 51, 67 и 114 от 1999 г., бр. 92 от 2000 г., бр. 25, 61 и 101 от 
2002 г., бр. 96 от 2004 г., бр. 39 и 79 от 2005 г., бр. 30, 33, 69 и 108 от 2006 г., бр. 51, 59 и 97 от 2007 г., бр. 12, 27 и 32 от 2009 г., 
бр. 10, 33, 39, 60 и 77 от 2011 г., бр. 19, 54 и 77 от 2012 г., бр. 17 от 2013 г., бр. 98 и 107 от 2014 г., бр. 81 от 2015 г., бр. 76 и 101 от 2016 г., бр. 63 и 101 от 2017 г., бр. 20 и 38 от 2018 г., бр. 83 и 94 от 2019 г., бр. 13 и 109 от 2020 г., бр. 21 от 2021 г., бр. 25 и 51 от 
2022 г., бр. 80, 84 и 106 от 2023 г. и бр. 39 и 79 от 2024 г.) се правят следните изменения и допълнения:
1. В чл. 83а: 
а) в ал. 1, т. 4 думите „работник или служител“ се заменят с „работник, служител или друг изпълнител“, а думите „до 
1 000 000 лв., но не по-малко от равностойността на облагата, когато тя е имуществена; санкция в размер до 1 000 000 лв. се налага и когато облагата няма имуществен характер или размерът й не може да се установи“ се заличават;
б) създават се нови ал. 2-7:
„(2) Имуществена санкция се налага и на юридическото лице, което е създадено или използвано от лице по ал. 1, т. 1-4 за престъпление по чл. 108а, 109, 110 (приготовление към тероризъм), чл. 111 или по чл. 253 от Наказателния кодекс или за престъпление, извършено по поръчение или в изпълнение на решение на организирана престъпна група. Когато са налице едновременно условията по ал. 1 и по тази алинея, юридическото лице отговаря само по ал. 1.
(3) Имуществената санкция по ал. 1 е в размер:
1. до 1 000 000 лв., но не по-малко от равностойността на облагата, когато тя е в размер до 100 000 лв.;
2. до 2 500 000 лв., но не по-малко от равностойността на облагата, когато тя е в размер до 250 000 лв.;
3. до 5 000 000 лв., но не по-малко от равностойността на облагата, когато тя е в размер до 500 000 лв.;
4. до 10 000 000 лв., но не по-малко от равностойността на облагата, когато тя е в размер над 500 000 лв.; когато равностойността на облагата надвишава 10 000 000 лв., на юридическото лице се налага имуществена санкция в по-високия размер между равностойността на облагата и 5 на сто от годишния оборот на юридическото лице за годината, предхождаща тази, в която е извършено престъплението;
5. от 5000 до 5 000 000 лв., но не по-малко от 5 на сто от годишния оборот на юридическото лице за годината, предхождаща тази, в която е извършено престъплението, когато облагата няма имуществен характер или размерът ѝ не може да се установи.  
(4) Имуществената санкция по ал. 2 е в размер от 5000 до 5 000 000 лв. 
(5) Наред с имуществената санкция съдът може да наложи и някои от следните санкции:
1. временна забрана за участие в процедури за възлагане на обществени поръчки;  
2. временна забрана за участие в процедури за възлагане на концесии;
3. временна забрана за участие в процедури за получаване на средства на Европейския съюз;
4. временна забрана да се получават субсидии и безвъзмездни средства от Европейския съюз, държавния или общинския бюджет;
5. публично оповестяване на решението.
(6) Санкциите по ал. 5, т. 1-4 се налагат за срок от една до три години от влизането в сила на съдебния акт.
(7) Публичното оповестяване на решението се изразява в еднократно оповестяване на факта на влезлия в сила съдебен акт, с който е наложена санкция по ал. 1, 2 или 5, чрез средство за масова информация или по друг подходящ начин, определен в съдебния акт. Със съдебния акт се определя лице, различно от санкционираното, което е задължено да оповести санкцията, начинът и мястото на оповестяването ѝ, периодът, в който информацията за наложената санкция следва да бъде достъпна, когато е приложимо. Разноските за оповестяване на съдебния акт са за сметка на санкционираното юридическо лице.“; 
в) досегашната ал. 2 става ал. 8 и се изменя така: 
„(8) Санкцията по ал. 1, 2 и 5 се налага и на юридическо лице, което:
1. е със седалище на територията на Република България, в случай че престъплението по ал. 1 или 2 е извършено извън територията на Република България;
2. няма седалище на територията на Република България, в случай че престъплението по ал. 1 е извършено на територията на Република България.“;
г) досегашната ал. 3 става ал. 9 и в нея думите „Имуществената санкция“ и „т. 1, 2 и 3“ се заменят съответно със „Санкцията по ал. 1, 2 и 5“ и „ т. 1-4“; 
д) досегашната ал. 4 става ал. 10;
е) досегашната ал. 5 става ал. 11 и се изменя така:
„(11) При определяне размера на санкцията се вземат предвид тежестта на извършеното престъпление, финансовото състояние на юридическото лице, предходното му санкциониране по реда на ал. 1 или 2, съдействието за разкриване на престъплението или за възстановяване на вредите от престъплението, размерът на облагата и други обстоятелства.“;
ж) създава се ал. 12:
„(12) Когато до образуване на досъдебното производство за извършеното престъпление, а когато такова не може да се образува – до внасяне на предложение от прокурора по чл. 83б, някое от лицата по ал. 1, т. 1-3 доброволно е съобщило на властта за извършеното престъпление и е улеснило разкриването и доказването му, съдът налага санкцията по ал. 1, 2 или ал. 5, т. 1-4 под предвидения най-нисък размер или срок, но не по-малко от една втора от него.“;
з) досегашната ал. 6 става ал. 13 и се изменя така: 
„(13) Отнема се в полза на държавата придобитата от юридическото лице пряка или непряка облага от престъплението по ал. 1, както и предметът на престъплението, ако не подлежи на връщане или възстановяване, или на отнемане по реда на Наказателния кодекс. Когато имуществото – предмет на престъплението, липсва или е отчуждено, присъжда се неговата равностойност.“;
и) досегашната ал. 7 става ал. 14 и в нея думите „имуществена санкция по ал. 1” се заменят със „санкция по ал. 1, 2, 5 и 13“;
к) досегашната ал. 8 става ал. 15 и се изменя така:
„(15) Отговорността на юридическото лице се погасява с изтичане на срок, равен по продължителност на давностния срок, установен за съответното престъпление, по чл. 81, ал. 3 от Наказателния кодекс, считано от датата на извършване на престъплението по ал. 1 или 2. Давността започва да тече от довършването на престъплението, при опит и приготовление – от деня, когато е извършено последното действие, а за престъпленията, които траят непрекъснато, както и за продължаваните престъпления – от прекратяването им.“
2. В чл. 83б:
а) алинея 1 се изменя така:
„(1) Производството по чл. 83а се образува по мотивирано предложение на прокурора, който е компетентен да разгледа делото или преписката за съответното престъпление, до окръжния съд по местоизвършване на престъплението, а в случаите по 
чл. 83а, ал. 8, т. 1 - до Софийския градски съд, когато:
1. наказателно производство за престъплението по чл. 83а, ал. 1 или 2 не може да се образува или образуваното е прекратено от прокурора на основание чл. 24, ал. 1 или ал. 4-6 от Наказателно-процесуалния кодекс;
2. наказателното производство за престъплението по 
чл. 83а, ал. 1 или 2 е прекратено от съда при условията и по реда на чл. 250, ал. 1, т. 1 или чл. 289, ал. 1 от Наказателно-процесуалния кодекс;
3. наказателното производство срещу лицето по чл. 83а, ал. 1, т. 1-4 за престъплението по чл. 83а, ал. 1 или 2 е решено със споразумение по чл. 381 от Наказателно-процесуалния кодекс;
4. наказателното производство за престъплението по 
чл. 83а, ал. 1 или 2 е приключило с влязла в сила присъда и в производството не е било привлечено заинтересованото юридическо лице;
5. наказателното производство за престъплението по 
чл. 83а, ал. 1 или 2 е спряно от прокурора на основание чл. 25, 
ал. 1, т. 1-3, 5 и 6 или чл. 244, ал. 1, т. 2 от Наказателно-процесуалния кодекс; 
6. е налице влязло в сила решение по чл. 124, ал. 5 от Гражданския процесуален кодекс.“;
б) създават се нови ал. 2 и 3:
„(2) Производство по чл. 83а се образува и когато лицето по чл. 83а, ал. 1, т. 1-4 е:
1. чужд гражданин и за извършеното престъпление са налице пречки да се образува наказателно производство в страната;
2. привлечено към наказателна отговорност в чужбина, независимо дали са налице условията за трансфер на наказателно производство;
3. осъдено за престъплението в чужбина, независимо дали са налице условията за признаване и изпълнение на присъдата на чуждестранния съд, или за трансфер на осъденото лице.“
(3) Производство по чл. 83а не се образува, когато юридическото лице е санкционирано в чужбина за това, че се е обогатило или би се обогатило от съответното престъпление.“;
в) досегашната ал. 2 става ал. 4 и се изменя така: 
„(4) Предложението трябва да съдържа:
1. наименованието, единния идентификационен код, предмета на дейност, седалището и адреса на управление на юридическото лице;
2. данни за самоличността на лицата, представляващи юридическото лице;
3. описание на:
а) престъплението, обстоятелствата, при които е било извършено, наличието на причинна връзка между него и облагата за юридическото лице и вида и размера на облагата, когато има такава – в случаите по чл. 83а, ал. 1;
б) престъплението, за което е било създадено или използвано юридическото лице – в случаите по чл. 83а, ал. 2;
4. данни за самоличността на обвиняемите или осъдените за престъплението лица, ако има такива;
5. опис на писмените материали или заверени копия от тях, които установяват обстоятелствата по т. 1-3;
6. списък на лицата за призоваване;
7. датата и мястото на съставянето му, името, длъжността и подписа на прокурора.“;
г) досегашната ал. 3 става ал. 5. 
3. В чл. 83в:
а) досегашният текст става ал. 1 и се изменя така:
„(1) Прокурорът може да поиска от съда да вземе мерки за обезпечаване на имуществената санкция на юридическото лице или на отнемането на имущество в полза на държавата по реда на Гражданския процесуален кодекс.“;
б) създават се ал. 2 и 3:
„(2) Преди внасяне на мотивираното предложение по 
чл. 83б, по искане на прокурора съответният първоинстанционен съд еднолично в закрито заседание взема мерки за обезпечаване на имуществената санкция на юридическото лице или на отнемането на имущество в полза на държавата по реда на Гражданския процесуален кодекс.
(3) В съдебното производство съдът взема мерките по 
ал. 1 по искане на прокурора.“
4. В чл. 83г:
а) в ал. 1, т. 2 накрая се добавя „преди образуване на съдебното производство“;
б) създават се нови ал. 4-9:
„(4) В производството пред съда юридическото лице може да се представлява от:
1. законния си представител;
2. адвокат;
3. юрисконсулт.
(5) Съдът назначава особен представител на юридическото лице – адвокат, когато:
1. законният представител на юридическото лице или някой от законните му представители, ако могат да го представляват само заедно, е:
а) обвиняем или осъден за престъплението по чл. 83а, 
ал. 1 или 2;
б) лице, спрямо което производството за престъплението по чл. 83а, ал. 1 или 2 е спряно или прекратено;
2. юридическото лице е призовано при условията на ал. 9.
Разпоредбите на чл. 91, ал. 3 и чл. 92 от Наказателно-процесуалния кодекс се прилагат съответно и за особения представител.
(6) Призоваването на юридическото лице за участие в производството и връчването на книжа и съобщения се извършва по:
1. адреса на управление на юридическото лице, освен ако в регистър БУЛСТАТ, съответно в търговския регистър и регистъра на юридическите лица с нестопанска цел, не е вписан друг адрес за кореспонденция;
2. адреса по мястото на извършване на дейността, ако не е налице адрес по т. 1 – за юридическо лице, което е регистрирано в чужда държава, което извършва стопанска дейност в страната чрез място на стопанска дейност или определена база; 
3. адреса на първия придобит недвижим имот – за юридическо лице, което е регистрирано в чужда държава, придобило недвижим имот на територията на страната и непопадащо в обхвата на т. 1 и 2;
4. съгласно договора за правна помощ със съответната държава или друг механизъм за международноправно сътрудничество, а когато няма договор – чрез Министерството на външните работи – за юридическо лице, регистрирано в чужда държава, за което няма известен адрес по т. 1-3;
5. чрез изпращане на съобщение до персонален профил, регистриран в информационната система за сигурно електронно връчване като модул на Единния портал за достъп до електронни административни услуги по смисъла на Закона за електронното управление – когато лицето притежава такъв профил. 
(7) Призовка, книжа и съобщения на юридическо лице може да се връчат на:
1. неговия управител или член на орган на управление, освен ако е лице по ал. 5, т. 1 или 2;
2. негов представител или пълномощник;
3. особения представител, назначен от съда.
(8) Връчителят на призовката, книжата или съобщенията удостоверява с подписа си датата и начина на връчването, всички действия във връзка с връчването, както и имената и длъжностното си качество. Той отбелязва и трите имена, адреса за призоваване, постоянния адрес и качеството на лицето, на което е връчена призовката, книжата или съобщението, след като изиска от него удостоверяване на самоличността му чрез документ за самоличност. Получателят на призовката, книжата или съобщението удостоверява с подписа си, че я е получил. Отказът да се приеме призовка, книжа или съобщение се удостоверява с подписа на връчителя и поне на един свидетел, като се отбелязват трите му имена и постоянният адрес или адресът за призоваването му.  
(9) Връчване на призовката, книжата или съобщенията чрез прилагане към делото се извършва след най-малко две посещения на адреса по ал. 6, т. 1-3 през седем дни, в работни дни в интервала от 9,00 часа до 17,00 часа. В случай че лицето не бъде открито на адресите по ал. 6, т. 1-3 при второто посещение, връчителят на призовката, книжата или съобщението поставя съобщение на адреса, с което уведомява лицето, че призовката може да бъде получена от съда в 14-дневен срок. В случай че лицето не се яви до изтичането на 14-дневен срок от поставянето на съобщението, то се прилага към делото и лицето се смята за редовно призовано от датата на изтичане на 14-дневния срок.“;
в) досегашната ал. 4 става ал. 10 и в нея след думите „представител на юридическото лице“ се добавя „без уважителни причини“;
г) досегашната ал. 5 става ал. 11 и в нея се създават изречения второ и трето: 
„По отношение на реда на събиране на доказателствата и доказателствените средства се прилага Наказателно-процесуалният кодекс. Доказателствата и доказателствените средства, включително веществените доказателствени средства, събрани в наказателното производство срещу лицата по чл. 83а, ал. 1, т. 1-4, се прилагат в производството срещу юридическото лице.“;
д) досегашната ал. 6 става ал. 12 и се изменя така:
„(12) Съдът разглежда делото и въз основа на събраните доказателства преценява:
1. получило ли е юридическото лице неправомерна облага, има ли връзка между извършителя на престъпното деяние и юридическото лице, има ли връзка между престъпното деяние и облагата за юридическото лице, какви са видът на облагата и размерът й, каква санкция да се наложи на юридическото лице, налице ли са основанията по чл. 83а, ал. 13 – когато юридическото лице отговаря по чл. 83а, ал. 1;
2. създадено ли е или използвано ли е юридическото лице за престъпление по чл. 108а, 109, 110 (приготовление към тероризъм), чл. 111 или по чл. 253 от Наказателния кодекс или за престъпление, извършено по поръчение или в изпълнение на решение на организирана престъпна група, каква санкция да се наложи на юридическото лице, налице ли са основанията по 
чл. 83а, ал. 13 – когато юридическото лице отговаря по чл. 83а, 
ал. 2.“;
е) досегашната ал. 7 става ал. 13;
ж) досегашната ал. 8 става ал. 14 и се изменя така:
„(14) Решението по ал. 3 съдържа:
1. данните за юридическото лице;
2. обстоятелствата, които обуславят отговорността на юридическото лице;
3. вида и размера на наложената санкция;
4. описание на имуществото на заинтересованото юридическо лице, което се отнема в полза на държавата, ако има такова;
5. определяне на разноските.“;
з) Досегашната ал. 9 става ал. 15; 
и) създават се ал. 16-26:
„(16) Когато съдът установи, че административнонака-зателната отговорност е погасена по давност и юридическото лице е направило искане производството да продължи, съдът се произнася по неговата отговорност с решение. В тези случаи, ако прецени, че юридическото лице отговаря за престъпление по 
чл. 83а, ал. 1 или 2, съдът не налага санкция по чл. 83а, ал. 1, 2 и 5 на юридическото лице, а се произнася само по въпросите по 
чл. 83а, ал. 13 и разноските по делото.
(17) Съдът се произнася с решение и когато прекратява производството, в случаите, в които:
1. юридическото лице е заличено от съответния регистър поради ликвидация или несъстоятелност след образуване на съдебното производство;
2. отговорността на юридическото лице е погасена по давност и юридическото лице не е направило искане производството да продължи.
(18) В случаите по ал. 17, т. 2 съдът не налага санкция по чл. 83а, ал. 1, 2 и 5 на юридическото лице, а се произнася само по въпросите по чл. 83а, ал. 13 и разноските по делото.
(19) Съдът може да одобри споразумение за решаване на делото, постигнато между прокурора и юридическото лице. Когато юридическото лице се представлява от адвокат или юрисконсулт, той може да изрази съгласие за сключване на споразумение само със съгласието на законния представител на юридическото лице. 
(20) Юридическото лице може да признае изцяло фактите, изложени в обстоятелствената част на мотивираното предложение, като се съгласи да не се събират доказателства за тези факти. Когато юридическото лице се представлява от адвокат или юрисконсулт, той може да признае фактите, изложени в обстоятелствената част на мотивираното постановление, само със съгласието на законния представител на юридическото лице. Когато установи, че признанието се подкрепя от събраните доказателства, съдът с определение обявява, че при постановяване на решението ще ползва признанието, без да събира доказателства за фактите, изложени в обстоятелствената част на мотивираното предложение. Съдът в мотивите на присъдата приема за установени обстоятелствата, изложени в мотивираното предложение, като се позовава на направеното признание и на доказателствата, които го подкрепят.
(21) В случаите по ал. 19 и 20 съдът определя санкцията на юридическото лице при условията на чл. 83а, ал. 12.
(22) Разноските по производството се посрещат от сумите, предвидени в бюджета на съответното учреждение. 
(23) Когато на юридическото лице бъде наложена санкция, съдът го осъжда да заплати разноските по делото.
(24) Когато съдът откаже да наложи санкция, разноските по делото остават за сметка на държавата. 
(25) В случаите по ал. 24 юридическото лице има право на присъждане на разноски. Ако заплатеното от юридическото лице възнаграждение за адвокат е прекомерно съобразно действителната правна и фактическа сложност на делото, съдът може да присъди по-нисък размер на разноските в тази им част. Когато юридическото лице е било представлявано от юрисконсулт, размерът на възнаграждението му се определя от съда.
(26) За присъдените разноски се издава изпълнителен лист от първоинстанционния съд.“
5. В чл. 83д:
а) в ал. 1 думите „ал. 7“ се заменят с „ал. 14“;
б) в ал. 4 се създава т. 6:
„6. да отмени решението на окръжния съд и да прекрати производството срещу юридическото лице – в случаите по чл. 83г, ал. 17.“;
в) създават се ал. 6-10:
„(6) Влезлият в сила съдебен акт, с който е наложена санкция по чл. 83а, ал. 1, 2 или 5, се изпраща от съда незабавно на Агенцията по вписванията по реда на чл. 14 от Закона за търговския регистър и регистъра на юридическите лица с нестопанска цел заедно със заверен препис със заличени лични данни, който се обявява в търговския регистър и регистъра на юридическите лица с нестопанска цел по партидата на санкционираното юридическо лице.
(7) Влезлият в сила съдебен акт, с който е наложена имуществена санкция или е постановено отнемане в полза на държавата, се изпраща от съда в тридневен срок от влизането му в сила на съответния орган за изпълнение. 
(8) Влезлият в сила съдебен акт, с който е наложена санкция по чл. 83а, ал. 5, т. 1, се изпраща от съда на Агенцията по обществени поръчки в тридневен срок от влизането му в сила за оповестяване на информацията за наложената санкция в Портала за обществени поръчки. Чрез портала се оповестяват наименованието и единният идентификационен код на санкционираното лице, видът на санкцията, периодът, за който е наложена санкцията, и информация за съдебния акт, с който е наложена санкцията.
(9) Влезлият в сила съдебен акт, с който е наложена санкция по чл. 83а, ал. 5, т. 2, се изпраща от съда на органа по 
чл. 41 от Закона за концесиите в тридневен срок от влизането му в сила за оповестяване на информацията за наложената санкция в Националния концесионен регистър. В регистъра се оповестяват наименованието и единният идентификационен код на санкционираното лице, видът на наложената му санкция, периодът, за който е наложена санкцията, и информация за съдебния акт, с който е наложена санкцията.
(10) Влезлият в сила съдебен акт, с който е наложена санкция по чл. 83а, ал. 5, т. 5, се изпраща от съда на лицето, определено със съдебния акт да оповести санкцията, в тридневен срок от влизането му в сила. Лицето, определено  да оповести санкцията, е длъжно в тридневен срок да оповести по указания в съдебния акт начин информация за юридическото лице, на което е наложена санкцията, вида и размера на наложената санкция и съдебния акт, с който санкцията е наложена.“
6. В чл. 83е, ал. 1: 
а) в основния текст думите „на окръжния или на апелативния съд“ се заличават;
б) точка 3 се изменя така:
„3. след влизане в сила на решението за налагане на санкция на юридическото лице, лицето по чл. 83а, ал. 1, т. 1-4 бъде оправдано с влязъл в сила съдебен акт;“
в) създава се т. 7:
„7. при постановяване на решение, непроверено по реда на чл. 83д по жалба или протест на страната, в чийто интерес се предлага отмяната, е допуснато нарушение на материалния закон.“
7. В § 1 на Допълнителната разпоредба:
а) точки 2 и 3 се изменят така:
„2. „Пряка облага“ е всяка икономическа полза, настъпила като непосредствена последица от престъплението.
3. „Непряка облага“ е всяка икономическа полза, настъпила в резултат на разпореждане с пряката облага, както и всяко имущество, получено в резултат на последващо пълно или частично преобразуване на пряка облага, включително когато е била смесена с имущество, придобито от законни източници.“;
б) създават се т. 7 и 8: 
„7. „Средства на Европейския съюз“ са средства от фондове, принадлежащи на Европейския съюз или предоставени от Европейския съюз на българската държава, както и средства, принадлежащи на българската държава, с които се съфинансират програми или проекти, финансирани със средства от тези фондове.
8. „Международна организация“ е организация и нейните подчинени органи, регламентирани от международното публично право, или друг орган, създаден чрез или въз основа на споразумение между две или повече държави.“
§ 7. Неприключилите производства, образувани въз основа на мотивирано постановление по чл. 83б от Закона за административните нарушения и наказания, се довършват по досегашния ред.
§ 8. В Закона за счетоводството (обн., ДВ, бр. 95 от 2015 г.; изм. и доп., бр. 74, 95 и 97 от 2016 г., бр. 85, 92 и 97 от 2017 г., 
бр. 15, 22 и 98 от 2018 г., бр. 13, 37 и 96 от 2019 г., бр. 26, 28, 104 и 105 от 2020 г., бр. 19 от 2021 г., бр. 105 от 2023 г., бр. 70, 72 и 79 от 2024 г. и бр. 17 и 26 от 2025 г.) се правят следните изменения и допълнения:
1. В чл. 9, т. 2 думите „извършено с цел подкупване на длъжностни лица или прикриване на подкуп“ и запетаята пред тях се заличават.
2. Създава се чл. 68а:
„Чл. 68а. (1) Ръководител или служител на предприятие, който извърши или допусне извършване на нарушение на чл. 9 с цел подкупване на длъжностни лица или прикриване на подкуп, се наказва с глоба в размер от 20 000 до 200 000 лв., а на предприятието се налага имуществена санкция в размер до 5 на сто от нетните приходи от продажби съгласно годишния финансов отчет на предприятието за предходния отчетен период на периода, през който е извършено нарушението, но не по-малко от 
100 000 лв. и не повече от 10 000 000 лева.
(2) При повторно нарушение по ал. 1 се налага глоба или имуществена санкция в двоен размер.“
§ 9. Този закон влиза в сила в 3-месечен срок след обнародването му в „Държавен вестник“.
Законът е приет от 51-ото Народно събрание на ………..…... 2025 г. и е подпечатан с официалния печат на Народното събрание.
ПРЕДСЕДАТЕЛ НА
НАРОДНОТО СЪБРАНИЕ:
Наталия Киселова
М  О  Т  И  В  И

към проекта на Закон за изменение и допълнение на Наказателния кодекс

1. Причини, които налагат приемането на предложения проект на Закон за изменение и допълнение на Наказателния кодекс, предвиждащ промени и в Наказателно-процесуалния кодекс, Закона за административните нарушения и наказания и в Закона за счетоводството
Присъединяването на Република България към Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР) е стратегически външнополитически приоритет за страната. Неговата реализация ще има важно значение за укрепването на нашата позиция в международен план и ще подпомогне икономическото развитие на страната и подобряването на жизнения стандарт на гражданите чрез привеждането на политиките в България в съответствие с най-добрите международни стандарти и практики в областта на държавното управление, финансите, икономиката, инвестициите, околната среда и в социалната и образователната сфера.
Важна част от предприсъединителния процес на страната е успешното приключване на техническите прегледи, извършвани от комитетите и работните формати на ОИСР, в това число прегледа на Работната група за борба с подкупването в международните търговски сделки (Работната група за борба с подкупването на ОИСР). 
На 6 декември 2023 г. Работната група за борба с подкупването на ОИСР прие предварителната оценка за готовността на България за присъединяване към организацията по показателите, определени в Методологията на Работната група, за оценка на изпълнението на критериите за присъединяване към ОИСР в областта на борбата с корупцията. Важна част от прегледа е изпълнението на препоръките от доклада за България по фаза 4 от мониторинга по прилагането на Конвенцията за борба с подкупването на чужди длъжностни лица в международните търговски сделки на ОИСР (Конвенцията на ОИСР) и свързаните с нея инструменти . 
Докладът за Република България по фаза 4 съдържа анализ на ключови въпроси, свързани с разкриването на престъплението подкуп на чуждо длъжностно лице, нивото на правоприлагане и отговорността на юридическите лица. Въз основа на направените констатации в доклада са формулирани общо 52 препоръки към страната за подобряване на националната институционална и законодателна рамка за борба с подкупа на чужди длъжностни лица, групирани в 18 области. Като страна по Конвенцията на ОИСР България следва да изпълни всички препоръки на Работната група на ОИСР за борба с подкупването. Изпълнението на препоръките, изискващи предприемането на законодателни действия за подобряване на наказателноправната уредба на подкупа на чужди длъжностни лица и режима на отговорност на юридическите лица, е важна предпоставка за покриването на критериите за членство на България в ОИСР в областта на борбата с корупцията.
Основните критики на Работната група за борба с подкупването на ОИСР относно материалната уредба на подкупа на чуждо длъжностно лице се свеждат до несъответствието на състава за активен подкуп с изискванията на Конвенцията на ОИСР. Така например, според Работната група, съставомерността на деянието по чл. 304, ал. 1 от Наказателния кодекс (НК) не отговаря на изискването на член 1, параграф 4, буква „в” от Конвенцията, а именно даването, предлагането или обещанието на подкупа да е с цел „длъжностното лице да извърши действие или да се въздържи от действие във връзка с изпълнението на служебните задължения“, което включва всяко използване на положението на длъжностното лице, независимо дали попада в разрешената компетентност на служителя или излиза извън нея. Законовото изискване дарът или облагата да са предложени, обещани или дадени на друго лице със „съгласието на длъжностното лице“ (чл. 304в от НК) също повдига притеснения. Докладът съдържа критики и по отношение на различното третиране на подкупа на чужди длъжностни лица и подкупа на местни длъжностни лица и липсата на квалифицирани състави за подкуп на чужди длъжностни лица, подобни на тези за подкупа на местни длъжностни лица, което е несъвместимо с чл. 3, 
параграф 1 от Конвенцията, която изисква сравними наказания за двете престъпления.
Предложените изменения и допълнения на Закона за административните нарушения и наказания (ЗАНН) имат за цел да изпълнят отправените към Република България препоръки, съдържащи се в Доклада от Петия оценителен кръг на Комитета на експертите за борба с изпирането на пари и финансирането на тероризма (MONEYVAL) към Съвета на Европа от 18 май 2022 г. За пръв път със законопроекта се регламентира възможността за образуване на производство за реализация на отговорността на юридическото лице в случаите, когато то е създадено или използвано от лице по чл. 83а, ал. 1, т. 1 – 4 от ЗАНН за тероризъм, изпиране на пари или за престъпление, извършено по поръчение или в изпълнение на решение на организирана престъпна група. Предложеното изменение има за цел да позволи търсене на административнонаказателна отговорност от юридическите лица и когато не е налице облага от извършеното престъпление (което често се наблюдава в случаите, при които юридическите лица са използвани за насочване на средства за целите на изпирането на пари или финансирането на тероризъм). Със законопроекта се отговаря и на  препоръката на Комитета за предвиждане на по-ефективни, пропорционални и разубеждаващи имуществени санкции срещу юридическите лица, както и допълнителни неимуществени санкции, които да имат възпиращ ефект при борбата с изпирането на пари и финансирането на тероризма.
Приемането на предложените изменения ще осигури и пълно съответствие с изискванията на чл. 6 („Санкции за юридически лица“) на Директива (ЕС) 2024/1712 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юни 2024 година за изменение на Директива 2011/36/ЕС относно предотвратяването и борбата с трафика на хора и защитата на жертвите от него. В момента по отношение на тази разпоредба е налице пълно несъответствие.
Законопроектът си поставя за цел да съобрази и решението на Съда на ЕС по дело С-203/21 „ДЕЛТА СТРОЙ 2003“ от 10 ноември 2022 г. във връзка с тълкуването на Рамковото решение относно конфискацията на облаги, средства и имущество от престъпления и на Хартата на основните права на Европейския съюз. Констатациите на Съда на ЕС изискват реформи в наказателния процес, които да позволят защита на юридическите лица, срещу които има образувано производство за реализиране на предвидената в чл. 83а от ЗАНН отговорност, в рамките на наказателното производство срещу физическия извършител на престъплението – източник на облага за юридическото лице. Изводите на съда донякъде се припокриват с аргументите на Работната група за борба с подкупването на ОИСР към една от препоръките от доклада по фаза 4, съгласно която страната ни следва да обмисли комбиниране на производствата срещу физически и юридически лица по едно и също дело, следвайки практиката на някои други членове на Работната група, с ненаказателна корпоративна отговорност.
2. Цели на предложения проект на акт за изменение и допълнение на Наказателния кодекс, Наказателно-процесуалния кодекс, Закона за административните нарушения и наказания и Закона за счетоводството:

Предложените изменения и допълнения в Наказателния кодекс (НК) имат за цел да изменят съставите на престъплението подкуп, за да обхване всяко използване на служебното положение на длъжностното лице, независимо дали е в правомощията на длъжностното лице; да заличи изискването за предварително съгласие на длъжностното лице подкупът да бъде обещан, предложен или даден в полза на трети лица; да въведе разпоредби, с които квалифицирани случаи на подкуп на чуждо длъжностно лице да се санкционират по същия начин както квалифицираните случаи на подкуп на местни длъжностни лица.
Предложените изменения и допълнения в Наказателно-процесуалния кодекс (НПК) имат за цел да гарантират, че когато е уместно, производството срещу физически и юридически лица ще се развива паралелно в едно и също дело, следвайки практиката на някои други държави – членки на Работната група, които имат ненаказателна корпоративна отговорност за юридическите лица. В тази насока законопроектът има за цел да създаде гаранции, че пълният набор от инструменти за разследване в НПК, включително специални разузнавателни средства, могат да се използват и в производства срещу юридически лица; да гарантира правото на защита и условия за редовно призоваване на представител на юридическо лице.
Предложените изменения и допълнения на Закона за административните нарушения и наказания (ЗАНН) имат за цел да се отговори на отправените препоръки към Република България с доклада по фаза 4 на Работната група за борба с подкупването на чужди длъжностни лица към ОИСР относно отговорността на юридическите лица по чл. 83а и следващите от ЗАНН за извършени престъпления; да се усъвършенства режимът за реализация на отговорността на юридическите лица по чл. 83а и сл. от ЗАНН и да се достигне до по-справедливо санкциониране на същите, както и да се отговори на препоръки на MONEYVAL, приети в рамките на Петия кръг за оценка на България.
3. Същност на законодателните промени:
3.1. Предложените изменения и допълнения в Наказателния кодекс се свеждат до следното:
Уеднаквяват се режимът на наказателна отговорност и размерът на предвидените наказателни санкции в случаите, в които съставите – основни и квалифицирани, на пасивния и активния подкуп са осъществени от чуждо длъжностно лице по смисъла на чл. 93, т. 15 от НК с тези, в които подкупът е осъществен от длъжностно лице по смисъла на чл. 93, т. 1 от НК. По този начин се отстранява неравноправното третиране на длъжностното лице и чуждото длъжностно лице в случай на осъществени квалифицирани състави на пасивен и активен подкуп. Това се постига, като се предвижда субектът на съставите на престъпления по чл. 301, ал. 1 – 3, чл. 304, ал. 1 – 3 и чл. 304а от НК да е длъжностно лице или чуждо длъжностно лице. Следва да се отбележи, че с оглед на установените принципи за действие на българския наказателен закон по място чуждото длъжностно лице ще отговаря във всички случаи, предвидени в чл. 3, 5 и 6 от НК, независимо от законодателството на държавата, в която е извършено престъплението. Съгласно стандарта на чл. 1 от Конвенцията на ОИСР и коментар 3 към нея установяването на качеството на длъжностно лице следва да се направи независимо от законодателството на държавата, в която лицето е служител.
В отговор на критиките на Работната група за борба с подкупването на ОИСР относно материалната уредба на подкупа на чуждо длъжностно лице се създава нов състав на престъпление по чл. 301, ал. 5 от НК, който инкриминира всяко поведение на длъжностното лице или на чуждото длъжностно лице, насочено към искане или приемане на дар или каквато и да е облага, която не му се следва, или приемане на обещание за дар или облага, за него или за друго лице, за да използва или загдето е използвало служебното си положение, извън хипотезите, в които се касае за извършване или неизвършване на действие по служба или загдето е извършено или не е извършено такова действие. Създава се и кореспондиращият състав на активен подкуп (в чл. 304, ал. 3 от НК). По този начин се инкриминира всяко използване на положението на длъжностното лице, независимо дали попада в разрешената компетентност на служителя или излиза извън нея, по повод на което е приета или поискана неследваща се облага.
Предвижда се – със съответните изменения на чл. 301, 
ал. 1 от НК, деянието да е съставомерно като пасивен подкуп не само когато деецът поиска или приеме дар или каквато и да е облага, която не му се следва, или приеме предложение или обещание за дар или облага за себе си, но и за друго лице – физическо или юридическо такова, като по този начин отпада изискването, визирано в актуалния чл. 304в от НК, за предварително съгласие на субекта на подкупа дарът или облагата да бъдат предложени, обещани или дадени другиму. По този начин се разширява обхватът на престъплението подкуп, като се обхващат и случаите, в които дарът или облагата се искат или получават от друго лице, без да е необходимо предварителното съгласие на субекта на подкупа. Съответни изменения се предвиждат и в уредбата на активния подкуп по чл. 304 от НК.
3.2. Предложените изменения и допълнения на Наказателно-процесуалния кодекс се свеждат до следното:
За пръв път в българското наказателнопроцесуално право се въвежда принципното положение, че отговорността на юридическото лице при извършено престъпление, което е сред посочените в чл. 83а, ал. 1 или 2 от ЗАНН, следва да се реализира в рамките на наказателното производство, водено срещу физическото лице, обвинено за извършеното престъпление. По този начин се съобразява тълкуването на чл. 48 от Хартата на основните права на Европейския съюз, дадено с Решението на Съда на ЕС по дело С-203/21 „ДЕЛТА СТРОЙ 2003“ от 10 ноември 2022 г., в смисъл, че не се допуска национална правна уредба, съгласно която националният съд може да наложи на юридическо лице наказателна санкция за престъпление, за което евентуално е отговорно физическо лице, овластено да формира волята на това юридическо лице или да го представлява, в случай че на последното не е била дадена възможност да оспори действителното извършване на престъплението. Създават се правни гаранции за еднакво произнасяне по отношение на  вината и отговорността на подсъдимото физическо лице и отговорността на юридическото лице, с което се избягва необходимостта от иницииране на производство по възобновяване на делата. Постига се и процесуална икономия, тъй като се предвижда производството срещу физическото и юридическото лице да е единно.
С оглед на изпълнение на посочените цели в НПК се въвежда процесуалната фигура на заинтересованото юридическо лице. Съгласно предлагания текст на чл. 73б от НПК юридическото лице, спрямо което са налице основанията за налагане на санкция по чл. 83а от ЗАНН, участва в съдебното производство като заинтересовано юридическо лице. Предвижда се, ако до започване на съдебното производство или след това юридическото лице бъде заличено, в производството да участва неговият правоприемник, когато има такъв. Регламентират се и правата на заинтересованото юридическо лице в съдебната фаза на производството – в чл. 73в. 
Предвижда се заинтересованото юридическо лице да се представлява в производството от повереник. Изрично се регламентира, че съдът му назначава особен представител – адвокат, в случай че законният представител или някой от законните представители на заинтересованото юридическо лице, ако могат да го представляват само заедно, е подсъдим по делото или обвиняем в друго наказателно производство за престъплението, във връзка с което юридическото лице участва в производството, или е лице, спрямо което производството за престъплението е спряно, прекратено или завършено с влязла в сила присъда.
Предвижда се производството срещу юридическото лице при извършено престъпление по чл. 83а, ал. 1 или 2 от ЗАНН да се инициира въз основа на мотивирано предложение от прокурора за налагане на санкция на заинтересованото юридическо лице – приложение към обвинителния акт срещу физическото лице, обвинено за съответното престъпление, като се регламентират и минимално изискуеми реквизити към предложението. Предлага се, когато обвинението е за престъпление, посочено в чл. 83а от ЗАНН, и към обвинителния акт е приложено мотивирано предложение за налагане на санкция на заинтересованото юридическо лице, по разпореждане на съдията-докладчик препис от обвинителния акт и от предложението по чл. 246, ал. 5 да се връчва и на заинтересованото юридическо лице, като с връчването да му се съобщава за насрочването на разпоредителното заседание и за въпросите по чл. 248, ал. 1, за правото му да се яви с повереник и за възможността да му бъде назначен повереник или особен представител в случаите по чл. 100, ал. 2 и чл. 101а от НПК, както и че неявяването му не е пречка за разглеждането и решаването на делото. Предвидена е и възможност за отстраняване на очевидни фактически грешки в мотивираното постановление (чл. 274а от НПК).
Регламентират се последиците от прекратяването на наказателното производство, образувано по обвинителен акт, към който е приложено мотивирано предложение за налагане на санкция на заинтересовано юридическо лице, а именно – задължението на съда да изпрати делото заедно с веществените доказателства по компетентност на съответния прокурор за внасяне на предложение по реда на чл. 83б от ЗАНН. Предвиждат се и хипотези на прекратяване на наказателното производство само по отношение на заинтересованото юридическо лице, а именно, когато административнонаказателната му отговорност е погасена поради изтичането на предвидената в закона давност и когато  юридическото лице бъде заличено в съответния регистър.
Предлага се детайлна уредба на допълнителното съдържание на присъдата при участие на заинтересовано юридическо лице и на въпросите за отговорността на заинтересованото юридическо лице, по които съдът може да се произнесе и с определение. Предвиждат се правила за присъждане на разноски в случаите, в които в производството като страна участва заинтересовано юридическо лице.
Дава се подробна уредба на правомощията на въззивната и на касационната инстанция по наказателни дела, когато в производството участва заинтересовано юридическо лице. Регламентира се възможността в някои хипотези заинтересованото юридическо лице да може да прави искане за възобновяване на наказателното дело.
Регламентират се правата на заинтересованото юридическо лице в случаите, в които съдебното производство се развива по диференцираните наказателни процедури по глава двадесет и седма „Съкратено съдебно следствие в производството пред първата инстанция“, глава двадесет и осма „Освобождаване от наказателна отговорност с налагане на административно наказание“ и глава двадесет и девета „Решаване на делото със споразумение“ от НПК. По този начин се създава цялостна и завършена уредба на участието на заинтересованото юридическо лице в наказателното производство.
Предложеното допълнение чрез създаване на чл. 33а, макар и извън контекста на международните ангажименти, които налагат въвеждане на останалата част от законопроекта, е оценено при обсъжданията като важно и необходимо, поради което аналогично на възможността, която е предвидена в ГПК, а и в НПК, но относно обвинителния акт, се предлага и уреждане на реда за поправка на очевидни фактически грешки в съдебните актове.
3.3. Предложените изменения и допълнения на Закона за административните нарушения и наказания се свеждат до следното:
За пръв път със законопроекта се регламентира възможността за образуване на производство за реализиране на отговорността на юридическото лице в случаите, когато то е създадено или използвано от лице по чл. 83а, ал. 1, т. 1 – 4 от ЗАНН за тероризъм, изпиране на пари или за престъпление, извършено по поръчение или в изпълнение на решение на организирана престъпна група. Предложеното изменение има за цел да позволи търсене на административнонаказателна отговорност от юридическите лица, и когато не е налице облага от извършеното престъпление (което често се наблюдава в случаите, при които юридическите лица са използвани за насочване на средства за целите на изпирането на пари или финансирането на тероризъм). Обвързването на административнонаказателната отговорност с обогатяването на юридическото лице от престъплението според Комитета MONEYVAL противоречи на международните стандарти за борба с финансирането на тероризма и изпирането на пари и представлява сериозен недостатък на действащия режим по чл. 83а от ЗАНН, който се цели да бъде отстранен със законодателното изменение.
За да се отговори на критиките на Работната група за борба с подкупването на чужди длъжностни лица към ОИСР, че имуществените санкции за юридическите лица по чл. 83а от ЗАНН не са достатъчно ефективни, пропорционални и възпиращи, в законопроекта се предлага съществено завишаване на максималния размер на имуществената санкция и нов алгоритъм на определяне на техния размер. Действащата редакция на чл. 83а от ЗАНН (ред., ДВ, бр. 39 от 2024 г.) предвижда на юридическо лице, което се е обогатило или би се обогатило от някое от посочените в закона престъпления, да се налага имуществена санкция до 1 000 000 лв., но не по-малко от равностойността на облагата, когато тя е имуществена; санкция в размер до 
1 000 000 лв. се налага и когато облагата няма имуществен характер или размерът й не може да се установи. С проекта се предлага диференциране на размера на санкцията в зависимост от равностойността на облагата, както следва: при размер на облагата до 100 000 лв. – максимална санкция до 1 000 000 лв., но не по-малка от равностойността на облагата; при размер на облагата до 250 000 лв. – максимална санкция до 2 500 000 лв., но не по-малка от равностойността на облагата; при размер на облагата до 500 000 лв. – максимална санкция до 5 000 000 лв., но не по-малка от равностойността на облагата; при размер на облагата над 500 000 лв. – максимална санкция до 10 000 000 лв., но не по-малка от равностойността на облагата. Когато равностойността на облагата надвишава 10 000 000 лв., на юридическото лице се налага имуществена санкция в по-високия размер между равностойността на облагата и 5 на сто от годишния оборот на юридическото лице за годината, предхождаща тази, в която е извършено престъплението. Когато облагата няма имуществен характер или размерът й не може да се установи, предвидената санкция е от 5 000 до 5 000 000 лв., но не по-малко от 5 на сто от годишния оборот на юридическото лице за годината, предхождаща тази, в която е извършено престъплението. Иначе казано, в случай че равностойността на посочените 5 на сто от годишния оборот на юридическото лице  надвишават сумата от 
10 000 000 лева (по чл. 83а, ал. 3, т. 4) или сумата от 
5 000 000 лева (по чл. 83а, ал. 3, т. 5), ще се достигне до положение да се наложи санкция именно в размер на 5 на сто от годишния оборот, респективно посочените суми ще бъдат надхвърлени по размер. Предлаганата редакция на чл. 83а, ал. 3 от ЗАНН ще допринесе за постигане на следните цели. На първо място, съдилищата ще бъдат улеснени при индивидуализацията на имуществената санкция, която следва да бъде наложена на конкретно юридическо лице, тъй като законът вече предвижда специален минимум и максимум на следващата се санкция в зависимост от обективен критерий – равностойността на облагата, а в случаите, когато облагата надвишава 10 000 000 лв. или няма имуществен характер – годишният оборот на юридическото лице. В последните два случая годишният оборот на юридическото лице ще подлежи на доказване посредством всички допустими от закона доказателствени средства – както писмени такива (счетоводни и отчетни документи), събирани в хода на производството, така и счетоводни експертизи. На второ място, същественото завишаване на максималния размер на имуществените санкции, предвидени за всяка отделна хипотеза, сред уредените в чл. 83а, ал. 3, т. 1 – 5, ще допринесе същите да се явят едновременно ефективни, пропорционални и възпиращи. Това е гаранция, че налагането му ще има силен възпиращ ефект за представляващите и управляващите юридическото лице, без непременно да води до невъзможност юридическото лице да продължи да осъществява дейността си. 
За пръв път в действащото законодателство в областта на отговорността на юридическите лица при извършено престъпление се предвижда възможност съдът да наложи на юридическото лице и допълнителни неимуществени санкции наред с имуществената санкция. Въвеждането на тези санкции има за цел да се засили възпиращият ефект на санкционния режим и да попречи на санкционираните юридически лица да черпят права от своето противоправно поведение. Като възможни допълнителни санкции в проекта са предложени временна забрана за участие в процедури за възлагане на обществени поръчки или концесии; временна забрана за участие в процедури за получаване на средства на Европейския съюз; временна забрана да се получават субсидии и безвъзмездни средства от Европейския съюз, държавния или общинския бюджет. Тези санкции могат да бъдат с продължителност от една до три години, като за налагането им ще бъдат уведомявани съответно Агенцията по обществените поръчки, Националния концесионен регистър и Националната агенция за приходите. Предлага се в каталога на допълнителните санкции да бъде включено и публичното оповестяване на съдебното решение по подобие на общественото порицание. Предложението за въвеждане на допълнителни санкции, които да могат да се налагат наред с имуществената санкция, е съобразено с препоръките на Работната група за борба с подкупването на чужди длъжностни лица освен имуществени санкции в чл. 83а от ЗАНН да се предвидят и друг вид санкции за юридическите лица, като например временно лишаване на юридическите лица от правото да се ползват от държавно подпомагане или помощи и изключване от процедури за възлагане на обществени поръчки в подходяща степен. 
С оглед на възможността за по-прецизно индивидуализиране на вида и размера на следващата се на юридическото лице санкция се предлага въвеждането на още едно обстоятелство, което да бъде съобразено от съда при преценка на размера на имуществената санкция в пределите, предвидени в закона – предходното санкциониране на юридическото лице по реда на чл. 83а, ал. 1 и 2 от ЗАНН. По този начин уредбата на института на отговорността на юридическите лица ще даде възможност на съдилищата да прилагат ясни критерии при преценка на следващата се на юридическото лице санкция. 
Създават се правила за оповестяване на наложените санкции на юридическите лица, които са се обогатили или биха могли да се обогатят от извършено престъпление или са създадени или използвани за извършване на определени престъпления, с цел, от една страна, да не се допуснат злоупотреби при преобразуване на същите, а от друга – да се  упражни по-ефективно превантивно въздействие по отношение на лицата, представляващи и управляващи юридически лица.
Един от съществените недостатъци на действащата уредба на ЗАНН, констатирани и от Работната група за борба с подкупването на чужди длъжностни лица към ОИСР, е липсата на законова възможност за отнемане на предмета на престъплението от юридическото лице в случаите, когато същият не може да бъде отнет в рамките на наказателното производство срещу физическия извършител на престъплението (в хипотезите когато наказателното производство не може да бъде образувано или е прекратено). За да съобрази тези критики, законопроектът предвижда институтът на отнемането да се прилага както по отношение на облагата от престъплението, така и по отношение на предмета на престъплението, ако не подлежи на връщане или възстановяване, или на отнемане при условията и по реда на Наказателния кодекс. В съответствие с международните стандарти в законопроекта се посочва изрично че, когато вещта или имуществото – предмет на престъплението, липсва или е отчуждено, в полза на държавата се присъжда неговата парична равностойност. 
С цел, от една страна, облекчаване на процеса по доказване на юридическия факт, пораждащ отговорност за юридическото лице, а от друга – стимулиране на поведение, насочено към сезиране и съдействие на компетентните органи при извършено престъпление, се предвижда, когато до образуване на досъдебното производство за извършеното престъпление, а когато такова не може да се образува – до внасяне на предложение от прокурора по чл. 83б от ЗАНН, някое от лицата по ал. 1, т. 1 – 3 доброволно е съобщило на властта за извършеното престъпление и е улеснило разкриването и доказването му, съдът да налага санкцията под предвидения най-нисък размер или срок, но не по-малко от една втора от него.
Прецизира се кръгът от физически лица, чиято престъпна дейност води до ангажиране на административнонаказателната отговорност на юридическите лица, чрез добавяне на лицата, които се явяват изпълнители по договори с юридическото лице. Прецизира се и уредбата на правилата за действие на разпоредбата на чл. 83а от ЗАНН по място, като се уточнява, че по този ред отговаря освен юридическо лице, което е със седалище на територията на Република България и се е обогатило или би могло да се обогати от престъпление, извършено на територията на страната, още и юридическо лице, което е със седалище на територията на Република България, в случай че престъплението по ал. 1 или 2 е извършено извън територията на Република България, както и юридическо лице, което няма седалище на територията на Република България, в случай че престъплението по ал. 1 е извършено на територията на Република България. Това е постигнато посредством разширяване приложното поле на разпоредбата на чл. 83а, ал. 2 от ЗАНН (ал. 8 от проекта).
С цел преодоляване на противоречивата съдебна практика се актуализират правилата за погасяване на административнонака-зателната отговорност на юридическите лица по давност, като изрично се подчертава, че отговорността на юридическото лице се погасява с изтичане на срок, равен по продължителност на давностния срок, установен за съответното престъпление по 
чл. 81, ал. 3 от Наказателния кодекс считано от датата на извършване на престъплението по ал. 1 или 2 на чл. 83а от ЗАНН. Указва се, че давността започва да тече от довършването на престъплението, при опит и приготовление – от деня, когато е извършено последното действие, а за престъпленията, които траят непрекъснато, както и за продължаваните престъпления – от прекратяването им.
Съществени промени се предлагат по отношение на уредбата на производството по ангажиране на административнонаказателната отговорност на юридическите лица при извършено престъпление. Предвид обстоятелството, че с предлаганите изменения в НПК се въвежда принципното положение, че отговорността на юридическото лице се ангажира ведно с тази на виновното физическо лице в наказателното производство, редът, предвиден в чл. 83б и следващите от ЗАНН, придобива субсидиарен характер. Предвижда се производство по реда на ЗАНН да се води само в случай че не е възможно да се води производство срещу юридическото лице по НПК, а именно, когато: наказателно производство за престъплението по чл. 83а, ал. 1 или 2 не може да се образува или образуваното е прекратено от прокурора на основание чл. 24, ал. 1 или ал. 4-6 от Наказателно-процесуалния кодекс; наказателното производство за престъплението по чл. 83а, ал. 1 или 2 е прекратено от съда при условията и по реда на чл. 250, ал. 1, т. 1 или чл. 289, ал. 1 от Наказателно-процесуалния кодекс; наказателното производство срещу лицето по чл. 83а, ал. 1, т. 1-4 за престъплението по 
чл. 83а, ал. 1 или 2 е решено със споразумение по чл. 381 от Наказателно-процесуалния кодекс; наказателното производство за престъплението по чл. 83а, ал. 1 или 2 е приключило с влязла в сила присъда и в производството не е било привлечено заинтересованото юридическо лице; наказателното производство за престъплението по чл. 83а, ал. 1 или 2 е спряно от прокурора на основание чл. 25, ал. 1, т. 1–3, 5 и 6 или чл. 244, ал. 1, т. 2 от Наказателно-процесуалния кодекс; е налице влязло в сила решение по чл. 124, ал. 5 от Гражданския процесуален кодекс.
Изрично се предвижда производство по чл. 83а от ЗАНН да се образува и когато лицето по чл. 83а, ал. 1, т. 1–4 е: чужд гражданин и за извършеното престъпление са налице пречки да се образува наказателно производство в страната; привлечено към наказателна отговорност в чужбина, независимо дали са налице условията за трансфер на наказателно производство; осъдено за престъплението в чужбина, независимо дали са налице условията за признаване и изпълнение на присъдата на чуждестранния съд или за трансфер на осъденото лице. Производство по този ред няма да се образува единствено когато юридическото лице е санкционирано в чужбина за това, че се е обогатило или би се обогатило от съответното престъпление.
Усъвършенства се и се осъвременява уредбата на съдебното производство по реализиране на отговорността на юридическите лица по ЗАНН чрез предвиждане на ясни правила по отношение на процесуалното представителство и призоваването на юридическото лице пред съда, правилата за произнасяне на съда с окончателния му съдебен акт и присъждането на разноски. Допълват се основанията за възобновяване на административнонаказателното производство, развило се и приключило по реда на чл. 83б и следващите от ЗАНН.
Осъвременяват се легалните дефиниции за пряка и непряка облага от престъплението, които подлежат на отнемане в полза на държавата. Създават се дефиниции на „средства на Европейския съюз“ и на „международна организация“.
4. Очаквани резултати от прилагането на проекта на Закон за изменение и допълнение на Наказателния кодекс, предвиждащ промени в Наказателно-процесуалния кодекс, Закона за административните нарушения и наказания и в Закона за счетоводството:
С предложените изменения и допълнения ще бъдат постигнати следните резултати:
4.1. Изпълнение на приоритетните препоръки от доклада за Република България по фаза 4, което е от ключово значение за получаване на положително становище от Работната група относно готовността на страната ни за членство в ОИСР.
4.2. Привеждане на политиките в България в съответствие с най-добрите международни стандарти, което е предпоставка за успешното завършване на процеса по присъединяване към ОИСР. Присъединяването на страната ни към Организацията за икономическо сътрудничество и развитие ще подпомогне икономическото развитие на Република България и подобряването на жизнения стандарт на гражданите ни.
4.3. Изпълнение на отправените към Република България препоръки, съдържащи се в Доклада от Петия оценителен кръг на Комитета на експертите за борба с изпирането на пари и финансирането на тероризма (MONEYVAL) към Съвета на Европа от 18 май 2022 г., за предвиждане на по-ефективни, пропорционални и разубеждаващи имуществени санкции срещу юридическите лица, както и допълнителни неимуществени санкции, които да имат възпиращ ефект при борбата с изпирането на  пари и финансирането на тероризма.
4.4. Осигуряване на пълно съответствие с изискванията на чл. 6 „Санкции за юридически лица” на Директива (ЕС) 2024/1712 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юни 2024 година за изменение на Директива 2011/36/ЕС относно предотвратяването и борбата с трафика на хора и защитата на жертвите от него.
4.5. Съобразяване на тълкуването на чл. 48 от Хартата на основните права на Европейския съюз, дадено с Решението на Съда на ЕС по дело С-203/21 „ДЕЛТА СТРОЙ 2003“ от 10 ноември 2022 г., изискващо реформи в наказателния процес, които да позволят защита на юридическите лица, срещу които има образувано производство по чл. 83а от ЗАНН, в рамките на наказателното производство срещу физическия извършител на престъплението – източник на облага за юридическото лице. 
4.6. Подобряване на международния авторитет на българската държава.
4.7. С предложените промени в Закона за счетоводството ще бъде изпълнена и ключова препоръка от доклада за Република България по фаза 4 от мониторинга по прилагането на Конвенцията за борба с подкупването на чужди длъжностни лица в международните търговски сделки на ОИСР и свързаните с нея инструменти с цел ефективна борба с подкупването на чуждестранни длъжностни лица. Изпълнението на тази препоръка е от ключово значение с оглед на напредъка на страната ни по пътя към присъединяването ѝ към ОИСР в областта на борбата с корупцията.

5. Финансови и други средства, необходими за прилагането на новата уредба:
Предвижда се осъществяването на дейността по законопроекта да се извършва в рамките на предвидените финансови средства на структурите. 
Законопроектът не съдържа разпоредби, свързани с въвеждането на регулаторни режими.
Проектът на закон не съдържа разпоредби, въвеждащи актове на Европейския съюз, поради което към него не е изготвена таблица за съответствие с правото на ЕС.
Към законопроекта е приложена справка за съответствието му с Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи и с практиката на Европейския съд по правата на човека.
Законопроектът е публикуван за провеждане на обществени консултации за срок от 14 дни с оглед на необходимостта да се предприемат спешни мерки за изпълнение на отправените към Република България препоръки, съдържащи се в препоръките от доклада за България по фаза 4 от мониторинга по прилагането на Конвенцията за борба с подкупването на чужди длъжностни лица в международните търговски сделки на ОИСР и свързаните с нея инструменти.

МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ: