НАРОДНО СЪБРАНИЕ
Вх. №: 52-602-01-32
Дата: 28.07.2026 г.   12:51 ч.

МИНИСТЕРСКИ СЪВЕТ

ДО
Г-ЖА МИХАЕЛА ДОЦОВА
ПРЕДСЕДАТЕЛ НА 
52-ОТО НАРОДНО СЪБРАНИЕ

Относно: Решение № 574 на Министерския съвет от 2026 г. 

УВАЖАЕМА ГОСПОЖО ДОЦОВА,

На основание чл. 87, ал. 1 от Конституцията на Република България изпращам Ви одобрения с Решение № 574 на Министерския съвет от 2026 г. проект на Закон за изменение и допълнение на Кодекса на труда.

Приложения: 
1. Препис от Решение № 574 на Министерския съвет от 2026 г.
2. Мотиви към проекта на Закон за изменение и допълнение на Кодекса на труда.
3. Частична предварителна оценка на въздействието.
4.	Справка от Министерството на правосъдието за съответствие с Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи и с практиката на Европейския съд по правата на човека.
5. Справка за съответствие с правото на Европейския съюз.
6. Справка за постъпилите бележки и предложения от министерствата и ведомствата от проведеното междуведомствено съгласуване по проекта на акта.
7. Справка за постъпилите предложения и становища от проведените обществени консултации.

РУМЕН РАДЕВ
МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ:

Р Е П У Б Л И К А   Б Ъ Л Г А Р И Я
М И Н И С Т Е Р С К И   С Ъ В Е Т
Препис

Р Е Ш Е Н И Е   № 574

от     24      юли      2026 година

ЗА одобряване на законопроект

На основание чл. 87, ал. 1 от Конституцията на Република България

М И Н И С Т Е Р С К И Я Т    С Ъ В Е Т
Р Е Ш И:

1. Одобрява проекта на Закон за изменение и допълнение на Кодекса на труда.
2. Предлага на Народното събрание да разгледа и приеме законопроекта по т. 1.
3. Министърът на труда и социалната политика да представи законопроекта по т. 1 в Народното събрание.

МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ: /п/ РУМЕН РАДЕВ

ГЛАВЕН СЕКРЕТАР НА
МИНИСТЕРСКИЯ СЪВЕТ: /п/ КАМЕЛИЯ НЕЙКОВА

НАЧАЛНИК НА ОТДЕЛ
“ДЕЛОВОДСТВО И АРХИВ”:
ЖАНА КАДЪНКОВА

Р Е П У Б Л И К А   Б Ъ Л Г А Р И Я
НАРОДНО СЪБРАНИЕ
Проект

З А К О Н

ЗА изменение и допълнение на Кодекса на труда
(обн., ДВ, бр. 26 и 27 от 1986 г.; изм. и доп., бр. 6 от 1988 г., бр. 21, 30 и 94 от 1990 г., бр. 27, 32 и 104 от 1991 г., бр. 23, 26, 88 и 100 от 1992 г.; Решение № 12 на Конституционния съд от 1995 г. – бр. 69 от 1995 г.; изм. и доп., бр. 87 от 1995 г., бр. 2, 12 и 28 от 1996 г., бр. 124 от 1997 г., бр. 22 от 1998 г.; Решение № 11 на Конституционния съд от 1998 г. – бр. 52 от 1998 г.; изм. и доп., бр. 56, 83, 108 и 133 от 
1998 г., бр. 51, 67 и 110 от 1999 г., бр. 25 от 2001 г., бр. 1, 105 и 120 от 2002 г., бр. 18, 86 и 95 от 2003 г., бр. 52 от 2004 г., бр. 19, 27, 46, 76, 83 и 105 от 2005 г., бр. 24, 30, 48, 57, 68, 75, 102 и 105 от 2006 г., бр. 40, 46, 59, 64 и 104 от 2007 г., бр. 43, 94, 108 и 109 от 2008 г., 
бр. 35, 41 и 103 от 2009 г., бр. 15, 46, 58 и 77 от 2010 г.; Решение 
№ 12 на Конституционния съд от 2010 г. – бр. 91 от 2010 г.; изм. и доп., бр. 100 и 101 от 2010 г., бр. 18, 33, 61 и 82 от 2011 г., бр. 7, 15, 20 и 38 от 2012 г.; Решение № 7 на Конституционния съд от 2012 г. – бр. 49 от 2012 г.; изм. и доп., бр. 77 и 82 от 2012 г., бр. 15 и 104 от 2013 г., бр. 1, 27 и 61 от 2014 г., бр. 54, 61, 79 и 98 от 2015 г., бр. 8, 57, 59, 98 и 105 от 2016 г., бр. 85, 86, 96 и 102 от 2017 г., бр. 7, 15, 30, 42, 59, 77, 91 и 92 от 2018 г., бр. 79 от 2019 г., бр. 13, 28, 44, 64, 104, 107 и 109 от 2020 г., бр. 25, 51, 58, 62 и 104 от 2022 г., бр. 11, 14, 66, 84, 85 и 106 от 2023 г., бр. 39, 66, 67 и 70 от 2024 г., бр. 115 от 2025 г. и бр. 16 и 51 от 2026 г.)

§ 1. Създава се чл. 2б:
„Насърчаване на колективното договаряне
Чл. 2б. (1) Държавата, с участието на синдикалните организации и организациите на работодателите, създава благоприятни условия за повишаване на обхвата на колективното договаряне и сключването на колективни трудови договори или споразумения за определяне на работните заплати, като:
1. насърчава и подпомага изграждането и укрепването на капацитета на организациите на работниците и служителите и на работодателите за участие в колективното договаряне за определяне на работните заплати;
2. предоставя своевременно на представителните организации на работниците и служителите и на работодателите актуална, достоверна и изчерпателна информация, свързана с колективното договаряне за определяне на работните заплати;
3. защитава правото на колективното договаряне за определяне на работните заплати и за закрила от дискриминация на работниците и служителите и на представителите на синдикалните организации поради участието им в колективното договаряне за определяне на работните заплати;
4. защитава синдикалните организации и организациите на работодателите, които участват в колективното договаряне за определяне на работните заплати, срещу намеса една спрямо друга.
(2) Когато обхватът на колективното договаряне е под 80 на сто, Министерският съвет приема План за насърчаване на колективното договаряне след консултации с представителните организации на работниците и служителите и на работодателите или по споразумение с тях, или по тяхно общо искане.
(3) Планът по ал. 2 се преразглежда най-много на пет години, предоставя се на Европейската комисия и се публикува на интернет страницата на Министерството на труда и социалната политика.“
§ 2. В чл. 34 се създава т. 5:
„5. в устава на организацията да е предвидено участие в тристранното сътрудничество и насърчаване на членовете за участие в колективното договаряне.“
§ 3. В чл. 35, ал. 1 се създава т. 6:
„6. в устава на организацията да е предвидено участие в тристранното сътрудничество и насърчаване на членовете за участие в колективното договаряне.“
§ 4. В чл. 51б се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 6 след думите „Държавен вестник“ се добавя „и се публикува на интернет страницата на Изпълнителна агенция „Главна инспекция по труда“.
2. Алинея 7 се изменя така:
„(7) Колективните трудови договори по отрасли и браншове се публикуват на интернет страницата на Изпълнителна агенция „Главна инспекция по труда“ в тридневен срок от вписването им в регистъра по 
чл. 53, ал. 3.“
§ 5. В чл. 53, ал. 4 се създава изречение трето: 
„Към заявлението за вписване на колективен трудов договор, сключен на отраслово или браншово равнище, се прилагат и списъци с работодателите и със синдикалните организации, които са членове на работодателската организация и на синдикалната организация – страна по договора.“
§ 6. В чл. 57 се правят следните изменения и допълнения:
1. Създават се нови ал. 3-5:
„(3) Колективен трудов договор, сключен на отраслово или браншово равнище, има действие спрямо работодателите - членове на работодателската организация - страна по договора, и спрямо техните работници и служители - членове на синдикална организация, която е член на синдикалната организация - страна по договора.
(4) В колективния трудов договор, сключен на отраслово или браншово равнище, могат да се уговарят ред и условия за изключване действието на договора или на отделни негови клаузи спрямо определени работодатели.
(5) Работодател, който не е член на работодателската организация - страна по колективен трудов договор, сключен на отраслово или браншово равнище, може да се присъедини към него с писмено заявление и след общо съгласие на страните.“
2. Досегашната ал. 3 става ал. 6 и в нея след думите „ал. 2“ се добавя „и 5“.
§ 7. В чл. 399, ал. 2 след думите „служебното правоотношение“ се поставя запетая и се добавя „както и на изпълнението на задълженията по колективен трудов договор, сключен на отраслово или браншово равнище“.
§ 8. В чл. 404 се правят следните изменения и допълнения:
1. В ал. 1:
а) в основния текст след думите „държавната служба“ се поставя запетая и се добавя „при неизпълнение на задълженията по колективен трудов договор, сключен на отраслово или браншово равнище“;
б) в т. 11 думите „вписване на трудовото правоотношение“ се заменят със „заличаване на електронен трудов запис за сключен трудов договор“;
в) се създава т. 13:
„13. да дават задължителни предписания на работодателя за изпълнение на задължения по колективен трудов договор, сключен на отраслово или браншово равнище.“
2. В ал. 3 думите „т. 1 и/или т. 12“ се заменят с „т. 1, 12 и/или 
т. 13“, а след думите „държавната служба“ се поставя запетая и се добавя „както и до неизпълнение на задълженията по колективен трудов договор, сключен на отраслово или браншово равнище“.
§ 9. В § 1 от Допълнителните разпоредби се създават т. 26 и 27:
„26. „Колективно договаряне“ са всички преговори, провеждани съгласно закон между работодател, група работодатели, една или повече организации на работодатели, от една страна, и една или повече синдикални организации, от друга страна, за уреждане на въпроси на трудовите и непосредствено свързаните с тях отношения и на осигурителните отношения.
27. „Обхват на колективно договаряне“ е процентът работници и служители на национално равнище, определен като съотношение между общия брой работници и служители, спрямо които имат действие колективни трудови договори, и общият брой работници и служители чиито условия на труд могат да бъдат уредени с колективен трудов договор.“
ДОПЪЛНИТЕЛНА РАЗПОРЕДБА
§ 10. С този закон се въвеждат изискванията на Директива 
(ЕС) 2022/2041 на Европейския парламент и на Съвета от 19 октомври 
2022 година относно адекватните минимални работни заплати в Европейския съюз (ОВ, L 275, 25 октомври 2022 г.).
ЗАКЛЮЧИТЕЛНА РАЗПОРЕДБА
§ 11. Параграфи 2 и 3 влизат в сила от 1 януари 2028 г.

Законът е приет от 52-ото Народно събрание на ……….... 2026 г. и е подпечатан с официалния печат на Народното събрание.

ПРЕДСЕДАТЕЛ НА
НАРОДНОТО СЪБРАНИЕ:

МИХАЕЛА ДОЦОВА

М  О  Т  И  В  И

към проекта на Закон за изменение и допълнение
на Кодекса на труда

1. Причини, които налагат приемането на законопроекта
Кодексът на труда е нормативният акт, който урежда трудовите отношения между работника или служителя и работодателя. С него се гарантира конституционното право на труд на работниците и служителите, както и възможността с колективен трудов договор да се уреждат въпроси на трудовите и осигурителните отношения, които не са уредени с повелителни разпоредби на закона.
Колективното договаряне e в основата на съвременните трудови отношения и е ключов компонент на Европейския социален модел. То е механизъм за подобряване на условията на труд и осигурява възможност за адаптирането им към променящите се обществени и икономически условия, включително за гарантиране на адекватността на работните заплати. Всички проучвания показват, че държавите, където има широк обхват на колективно договаряне, обикновено имат по-добра социална конвергенция, като при тях е по-малък процентът нископлатени работници и са по-високи минималните работни заплати.
Колективното трудово договаряне в България като форма за осъществяване на двустранния социален диалог има дългогодишни традиции, а законодателството и практиката в тази област от приемането на Кодекса на труда през 1986 г. до момента търпят постепенно развитие. С промени в Кодекса на труда в периода от 1992 г. до 2020 г. се създават необходимите правни гаранции за превръщането на колективното договаряне в механизъм за регулиране на трудовите отношения. Чрез тях, в съответствие с тенденциите в развитието на трудовото законодателство в Европейския съюз, се създава модел на правно регулиране на трудовите отношения, при който законът съдържа минимални стандарти за закрила на труда, а определянето на по-благоприятни условия може да става чрез колективно договаряне.
През последните 15 години в България и в повечето държави от Европейския съюз има тенденция за намаляване на обхвата на работещите, ползващи права по колективни трудови договори. Основна причина за това е промяна на структурата на пазара на труда, свързана със значителна фрагментация и увеличаване на броя на микро- и малките предприятия, при които е по-трудно създаването на синдикални структури, съответно провеждането на колективно договаряне.
Анализът на данните относно колективното договаряне в България показва, че през периода 2011–2024 г. се наблюдава низходяща тенденция в броя на действащите колективни трудови договори на ниво предприятие. През 2011 г. техният брой е бил 2084, а към края на 2024 г. той намалява до 1497 броя, което е спад от около 30%. На браншово и отраслово равнище броят на колективните договори също е с тенденция за спад въпреки относително малкия брой действащи колективни договори на това ниво – от 21 броя през 2011 г. до 15 броя през 2024 г.
Приетите промени в Кодекса на труда от края на 2020 г. оказаха положително влияние върху социалния диалог и колективното договаряне. Доказателство за това е, че за първи път през 2024 г. е прекъсната тенденцията на спад на колективното договаряне, като е отчетено нарастване на броя на сключените колективни договори с близо 10 %. Данните показват, че от общо 897 сключени нови  колективни договора през 2024 г., на равнище предприятие са 807 бр., на равнище отрасъл и бранш – 7 бр., на равнище община – 83 бр.
Независимо от тенденцията за намаляване на броя на действащите колективни договори обхватът на работниците и служителите, които се ползват от права по тях, остава относително постоянен за периода от 2011 г. до 2024 г. В края на 2024 г. 370 110 работници и служители са обхванати от действащи колективни договори, което е 15,6 % от всички работещи в страната.
Основен фактор за намаляване броя на колективните договори е ниското ниво на договаряне в микро-, малките и средните предприятия. Най-висок дял от 87,4 % средно за периода от 2011 г. до 2024 г. се отчита при водене на преговори за сключване на колективни договори в големите предприятия/административни структури. Същевременно относителният дял на наетите в малките предприятия/административни структури в икономиката е най-висок – 86.2%, което е една от причините за сравнително по-ниския обхват на колективното договаряне в страната. Слабото участие в колективното договаряне на микропредприятията, които са над 90% от всички предприятия в България, показва системен дефицит на социален диалог на това ниво. В тези предприятия често няма синдикати, което ограничава възможността за сключване на колективни договори на равнище предприятие.
Видно от изложеното, структурата на икономиката и ниското ниво на участие на микро- и малките предприятия в колективно преговаряне обуславят необходимостта от предприемане на мерки за активизиране договарянето на ниво отрасъл и бранш, за да се увеличи обхватът на работещите, които се ползват от права по колективни договори. По този начин микро- и малките предприятия чрез организациите на работодателите, в които членуват, ще могат да се включат в колективното договаряне, което ще допринесе за увеличаване на обхвата на лицата, ползващи се от права по колективни договори, и като цяло за подобряване на условията на труд на работещите в страната.
Следва да се отбележи, че чл. 4 от Директива (ЕС) 2022/2041 на Европейския парламент и на Съвета от 19 октомври 2022 година относно адекватните минимални работни заплати в Европейския съюз (Директива (ЕС) 2022/2041) установява изрично задължение за държавите членки да предприемат мерки, за да се увеличи обхватът на колективното договаряне и да се улесни упражняването на правото на колективно договаряне. В Директивата изрично се посочва като фокус секторното или междуотрасловото равнище на колективното договаряне. Спазвайки международно утвърдените стандарти за зачитане на автономията на социалните партньори, държавата не може и не трябва да има пряко участие в процеса на колективното договаряне. Тя следва да създаде подходяща правна рамка, която да насърчава преговорите за сключване на колективни договори.
Предвид изложеното, с оглед на оказване на положително въздействие за повишаване на обхвата на колективното договаряне акцентът следва да е върху колективното договаряне на ниво отрасъл и бранш. За тази цел в правната уредба трябва да се определят общите принципи и възможните инициативи, които държавата и социалните партньори следва да предприемат за насърчаване на колективното договаряне. 
Действащата нормативна уредба не съдържа нормативно основание за публикуване на сключените колективни трудови договори на равнище отрасъл или бранш, което води до липса на информация и възможност за запознаване с предимствата, които има този механизъм за подобряване на условията на труд.
За повишаване на интереса към колективното договаряне на ниво отрасъл или бранш е от съществено значение да се осигури възможност на организациите на работодателите да водят конструктивни преговори, като се отчитат във възможно най-голяма степен спецификите на всички техни членове, което е условие за успешни преговори. Във връзка с това възможността за изключване действието на колективен трудов договор или на отделни негови клаузи спрямо определени работодатели е предпоставка за успешно приключване на преговорите и сключване на колективен трудов договор на ниво отрасъл или бранш. Не е нормативно уредена и възможността работодател, който не членува в работодателска организация, да се присъедини към колективен трудов договор на равнище отрасъл или бранш, което ограничава възможността за микро- и малките предприятия да се присъединяват към вече сключен договор, съответно прегражда възможността работещите в тях да се възползват от по-добри условия на труд.
В действащото законодателство не е регламентирано еднозначно приложното поле на колективен трудов договор, сключен на отраслово или браншово равнище, което в някои случаи води до проблеми и спорове при прилагането. Във връзка с това съществено значение има и липсата на задължения за публикуване на колективния трудов договор, сключен на ниво отрасъл или бранш, както и на информация за конкретните работодатели и синдикални организации, които са членове на работодателската и на синдикалната организация – страна по договора, което намалява възможностите за прилагане на по-добрите договорени условия в съответния отрасъл или бранш.
Контролните органи нямат правомощия да извършват проверки относно спазване на изискванията на договорените с колективен трудов договор по-добри условия на труд. По този начин се намалява ефективността на сключените колективни трудови договори и закрилата на работниците и служителите, които ползват права по тях.
Посочените фактори имат негативно влияние върху обхвата на колективното договаряне, поради което за повишаване на неговия обхват се налагат промени в Кодекса на труда с акцент върху договарянето на ниво отрасъл и бранш.

2. Цели, които се поставят с приемането на законопроекта
Предложените изменения и допълнения в Кодекса на труда имат за основна цел усъвършенстване на правната уредба в областта на колективното договаряне с акцент върху договарянето на равнище отрасъл и бранш. Конкретните предложения във връзка с това са:
- Регламентиране на общите принципи и възможните действия, които държавата съвместно със социалните партньори следва да предприема за насърчаване на колективното договаряне за определяне на работните заплати  (§ 1 от законопроекта). Държавата не може и не трябва да има пряко участие в процеса на колективното договаряне, но тя следва да създава благоприятни условия за повишаване на обхвата на колективното договаряне и сключването на колективни трудови договори или споразумения. С предложеното допълнение в Кодекса на труда се определят възможните мерки за насърчаване на колективното договаряне, свързани с: изграждане и укрепване на капацитета на организациите на работниците и служителите и на работодателите за участие в колективното договаряне; предоставяне на актуална, достоверна и изчерпателна информация, свързана с колективното договаряне за определяне на работните заплати; защита на правото на колективно договаряне и закрила от дискриминация на работниците и служителите и на представителите на синдикалните организации поради участието им в колективното договаряне; защита на синдикалните организации и организациите на работодателите срещу намеса една спрямо друга. Посочените мерки са в съответствие с чл. 4, § 1 от Директива (ЕС) 2022/2041.
В изпълнение на задълженията, които има държавата по чл. 4, § 2 от Директива (ЕС) 2022/2041, се урежда правомощие на Министерския съвет да приема План за насърчаване на колективното договаряне, когато обхватът му е под 80 на сто. Отчитайки автономността на социалните партньори, която включва правото им на колективно договаряне и изключва всякакво задължение за сключване на колективни трудови договори, Планът за насърчаване на колективното договаряне се приема от Министерския съвет след консултации с представителните организации на работниците и служителите и на работодателите или по споразумение с тях, или по тяхно общо искане. Целта е държавата в сътрудничество със социалните партньори да планира мерки, чрез които постепенно да се увеличава обхвата на колективното договаряне.  
В изпълнение на чл. 4, § 2 от Директива (ЕС) 2022/2041, както и с оглед на проследяване на напредъка и планиране на адекватни мерки в съответствие с националната традиция и практика се предвижда Планът за насърчаване на колективното договаряне да се преразглежда най-много на пет години и да се предоставя на Европейската комисия. Освен това, Планът ще се оповестява публично на интернет страницата на Министерството на труда и социалната политика, за да се осигури информация на заинтересованите страни.
- Регламентира се изискване в устава на представителните на национално равнище организации на работниците и служителите и на работодателите да се предвиди участие в тристранното сътрудничество и насърчаване на членовете за участие в колективното договаряне (§ 2 и 3 от законопроекта). В българската правна система са установени принципите на свободата и плурализма на сдружаването на работниците и служителите и на работодателите. Представителните организации на работниците и служителите и на работодателите са важна част от гражданското общество, която защитава интересите на работещите и на работодателите. Тези организации са партньор на държавата в рамките на тристранното сътрудничество, а поделения на съответните представителни организации сключват колективни трудови договори на отраслово и браншово равнище. За да се признаят за представителни, синдикалните и работодателските организации трябва да отговарят на критерии, определени в чл. 34 и чл. 35, ал. 1 от Кодекса на труда. Със законопроекта се предлага представителните организации да предвидят в уставите си участие в тристранното сътрудничество и насърчаване на членовете за участие в колективното договаряне. Изпълнението на това изискване ще е обект на проверка при процедурата за признаване на представителност на национално равнище, която се извършва от Министерския съвет на всеки 4 години. Целта е представителните синдикални и работодателски организации, които са партньори на държавата при регулирането на трудовите и непосредствено свързаните с тях отношения, осигурителните отношения, както и въпросите на жизненото равнище, в своите учредителни документи да поемат задължението да допринасят за развитието на социалния диалог, включително да насърчават своите членове за участие в колективното договаряне.
- Определяне на задължение за инспекцията по труда да публикува на интернет страницата си колективните трудови договори по отрасли и браншове (§ 4 от законопроекта). Публикуването на колективните трудови договори по отрасли и браншове създава по-добра възможност както за работодателите, така и за работниците и служителите, за запознаване с предимствата, които има този механизъм за подобряване на условията на труд. По този начин ще се повиши интересът към участие в процеса на колективното договаряне. Публикуването на сключените колективни трудови договори е важно условие и за защита на правата на работещите, които ще са запознати с правата, предвидени в тези договори, когато те се прилагат към тях.
- Регламентиране на задължение към заявлението за вписване на колективен трудов договор, сключен на отраслово или браншово равнище, да се прилагат и списъци с работодателите и със синдикалните организации, които са членове на работодателската организация и на синдикалната организация - страна по договора (§ 5 от законопроекта). Колективните трудови договори по отрасли и браншове се вписват в специален регистър, поддържан от Изпълнителна агенция „Главна инспекция по труда“. Прилагането на списъци с работодателите и със синдикалните организации, които са членове на работодателската организация и на синдикалната организация – страна по договора, осигурява яснота относно лицата, спрямо които се прилага съответният договор. Освен това се създава възможност за защита на правата на работещите, както и за коректно отчитане и анализ на обхвата на колективното договаряне.
- Регламентира се субективният обхват на колективните трудови договори, сключени на отраслово или браншово равнище (§ 6 от законопроекта). В действащото законодателство е регламентирано действието на колективен трудов договор, сключен на равнище предприятие, но няма изрична регламентация по отношение на договорите на равнище отрасъл и бранш, което създава затруднения в практиката. За да се преодолеят затрудненията, със законопроекта се предвижда колективен трудов договор, сключен на отраслово или браншово равнище, да има действие спрямо работодателите - членове на работодателската организация - страна по договора, и спрямо техните работници и служители - членове на синдикална организация, която е член на синдикалната организация - страна по договора.
Предвижда се и възможност за изключване действието на колективен трудов договор или на отделни негови клаузи спрямо определени работодатели. Възможността за изключване на действието на договора или на отделни негови клаузи има за цел да подпомогне преговорите, които в някои случаи не могат да приключат с подписване на договор поради несъгласие на отделни работодатели - членове на съответната отраслова или браншова организация. Очаква се създадената възможност да повиши  интереса към колективното договаряне на ниво отрасъл или бранш и да осигури възможност на организациите на работодателите да водят конструктивни и успешни преговори в интерес на всички техни членове.
Регламентира се правото на работодател, който не членува в работодателска организация, да се присъедини към колективен трудов договор на равнище отрасъл или бранш, когато има общо съгласие на страните по договора. Тази възможност има за цел да насърчи микро- и малките предприятия да се присъединяват към вече сключени договори, макар и те да не са членове на съответните отраслови и браншови организации. По този начин се повишава и възможността за работещите да се възползват от по-добри условия на труд, когато техният работодател не членува в съответната работодателска организация, но има желание да се възползва от договореностите на отраслово или браншово равнище.
- Установява се правомощие на Изпълнителна агенция „Главна инспекция по труда" да осъществява контрол за изпълнението на задълженията по колективен трудов договор, сключен на отраслово или браншово равнище (§ 7 от законопроекта). Осъществяването на контролна дейност от страна на Изпълнителна агенция „Главна инспекция по труда" гарантира възможността на работещите да се ползват от подобряването на условията на труд, уговорени с колективни договори на равнище отрасъл и бранш. Определянето на правомощия за контрол на отрасловите и браншовите колективни договори има за цел да се създадат равнопоставени условия между работодателите и работниците и служителите, спрямо които се прилагат сключените договори.
- Предвижда се правомощие на контролните органи да прилагат принудителни административни мерки, като дават задължителни предписания на работодателя за изпълнение на задължения по колективен трудов договор, сключен на отраслово или браншово равнище (§ 8 от законопроекта). По този начин в рамките на контролната дейност Изпълнителна агенция „Главна инспекция по труда" ще може да дава предписания за отстраняване на установени нарушения, когато работодател, обвързан с колективен трудов договор на равнище отрасъл или бранш, не изпълнява договорените ангажименти за подобряване на условията на труд на работещите. Предписанието може да се дава по искане на работника или служителя до предявяването на иск пред съда, след което въпросът се решава само от съда. 
Във връзка с установени проблеми в контролната дейност ясно се определят правомощията на инспекцията по труда при даване предписание, когато установят, че няма доказателства за съществуване на трудово правоотношение.
- Въвеждат се легални определения на понятията „колективно договаряне” и „обхват на колективно договаряне“ (§ 9 от законопроекта). Приемането на легалните определения е свързано с прилагането на предлаганите със законопроекта промени, в т.ч. за да се избегнат спорове относно начина, по който ще се определя обхватът на колективното договаряне, и съответно ще възниква задължение за Министерския съвет да приема План за насърчаване на колективното договаряне. Понятията съответстват на понятията, определени с Директива (ЕС) 2022/2041.
- За да се осигури достатъчно време и да се даде възможност на представителните синдикални и работодателски организации да приемат при необходимост изменения в уставите си, с които да предвидят задължение за участие в тристранното сътрудничество и насърчаване на членовете им за участие в колективно договаряне, се предвижда срокът за влизане в сила на тези изисквания да е 1 януари 2028 г.

3. Финансови и други средства, необходими за прилагането на новата уредба
Законопроектът не оказва влияние върху държавния бюджет. С проекта на акт не се предвиждат допълнителни разходи/трансфери/други плащания, които се предлага да бъдат одобрени по бюджета на първостепенните разпоредители с бюджет или по сметка за средства от Европейския съюз, за сметка на бюджети по държавния бюджет.

4. Очаквани резултати от прилагането
Очакваните резултати от прилагането на Закона за изменение и допълнение на Кодекса на труда са:
- увеличен брой на сключените колективни договор и на равнище отрасъл и бранш;
- повишен обхват на работещите, ползващи права от колективното договаряне;
- подобрени условия на труд, включително адекватност на работните заплати;
- съответствие на националното законодателство с изискванията на чл. 4 от Директива (ЕС) 2022/2041 на Европейския парламент и на Съвета от 19 октомври 2022 година относно адекватните минимални работни заплати в Европейския съюз.

5. Анализ за съответствие с правото на Европейския съюз
С предлагания законопроект се осигурява пълно съответствие на националното законодателство с изискванията на чл. 4 от Директива 
(ЕС) 2022/2041 на Европейския парламент и на Съвета от 19 октомври 
2022 година относно адекватните минимални работни заплати в Европейския съюз. В чл. 4, § 1 от Директива (ЕС) 2022/2041 се установява изрично задължение за държавите членки да предприемат мерки, за да се увеличи обхватът на колективното договаряне и да се улесни упражняването на правото на колективно договаряне. Действащото национално законодателство предвижда различни мерки, чрез които се улеснява и защитава правото на сдружаване на работниците и служителите и на работодателите, както и за участието им в колективно договаряне. Въпреки това, за да се осигури пълно съответствие с изискванията на Директива (ЕС) 2022/2041, е необходимо в националното законодателство да се въведат общите принципи в тази насока.
В чл. 4, § 2 от Директива (ЕС) 2022/2041 е регламентирано задължение за всяка държава членка, в която равнището на обхвата на колективното договаряне е под прага от 80 на сто, да се предвиди чрез закон след консултация със социалните партньори или по споразумение с тях рамка от условия, благоприятстващи колективното договаряне. Предвидено е и задължение държавата членка да изготвя план за действие за насърчаване на колективното договаряне, който следва да се преразглежда най-малко на пет години, да се оповестява публично и да се предостави на Европейската комисия. Във връзка с това със законопроекта се предвижда правомощие на Министерския съвет в сътрудничество със социалните партньори да приеме План за насърчаване на колективното договаряне.

РУМЕН РАДЕВ
МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ: